Réžia:
Matěj ChlupáčekScenár:
Miro ŠifraKamera:
Martin DoubaHudba:
Simon GoffHrajú:
Eliška Křenková, Miloslav König, Milan Ondrík, Marián Mitaš, Luboš Veselý, Martha Issová, Ladislav Hampl, Ján Jackuliak, Anton Šulík ml., Richard Langdon (viac)Obsahy(1)
V roku 1937 prichádza do podtatranského mesta Svit riaditeľ továrne so svojou ženou, aby tu podľa vzoru baťovského Zlína vybudovali moderné priemyselné mesto. Ich plány však naruší znepokojujúci nález mŕtvoly v areáli továrne. Ide o telo novorodenca s mužskými aj ženskými pohlavnými orgánmi. Prípad presahuje možnosti miestnych žandárov, podlieha maximálnemu utajeniu a na scénu prichádza tajná polícia. Zdá sa však, že jediným človekom, ktorý chce záhadu naozaj vyriešiť a nájsť odpovede, je tehotná manželka riaditeľa továrne. Tá pri pátraní narazí na nečakané prekážky vrátane množstva predsudkov... (Bontonfilm SK)
(viac)Videá (4)
Recenzie (363)
Asi je to lepší brát jako dobové drama, než detektivku. Audiovizuální podoba je na světové úrovni, příběh zcela evidentně mluví k aktuálním tématům a sázka na Elišku Křenkovou se ukázala být sázkou na jistotu. Sice mi pořád připadá, že příběh nakusuje více témat, než jich zvládne zpracovat, ale stejně je to jeden z těch mála povedených domácích kousků. ()
Chlapec má recht. Neoplatí sa utekať. Všade je to to isté. Film o inakosti, ktorý mohol byť ďaleko lepším. Skvelé scény striedali tie slabšie, presvedčivé herecké výkony zase tie menej presvedčivé. Chválim ale krásne scenérie, miestami dosť dobrú kameru a Goffovu hudbu. Retro vizuál nie zlý, ale úplne som mu neuverila. Posledných 25 minút výborných. 3,5* ()
Ožehavé téma, které se snaží dotýkat dnešní problematiky, komplikované sexuality ale balí ho ve scénáristicky rozbitém filmu se spoustou dalších témat, které jsou okrajově nakousnuta ale nijak rozvedena. Eliška Křenová vynikající, audio vizuální stránka velice poutavá a v nejlepších chvílích připomínající Mallicka. Kdyby šel příběh více na dřeň a vygradoval by v intenzivnější závěr, byl bych spokojenější. ()
Možno potencionálne najväčšia výčitka voči filmu, že hlavná postava pôsobí ako vytrhnutá z dnešnej doby a zasadená hlbšie do minulosti, mi pripadá ako jej najväčší klad. Ono ak by sme presne tieto postavy zasadili do súčasnosti a scenár by bol viac menej totožný, nič by sa nezmenilo. Táto štylizovanosť mu dodáva na nadčasovosti a osobne som bol priam nadšený z toho, že som videl náš historický film, kde sa chovali a rozprávali postavy iným štýlom ako sme videli už stokrát inde. Filmu vyčítam skôr potlačenie dôležitej vedľajšej zápletky do pozadia, možno už ale neboli peniaze na nakrúcanie s obvinenými. Alebo išlo skrátka len o hlavnú postavu a obeť a na všetko malo byť nahliadané tak, ako by bola všade prítomná. ()
Úsvit bychom mohli velmi přibližně popsat jako dobové detektivní melodrama, ale žádná charakteristika tohoto typu nemůže být úplná, protože se jedná o dílo s fluidní žánrovou identitou. Což odpovídá jednomu z ústředních témat, nestálosti genderových identit nebo společenských rolí a nemožnosti začlenit určité skutečnosti do známých rámců a škatulek. Ač se příběh odehrává ve 30. letech, jeho předností je něco, co u českých dobových dramat nebývá často k vidění – otevřeně se vztahuje k problémům, které jsou relevantní pro přítomnost. Podstatou zde není černobílý boj proti nacismu nebo komunismu, ale aktuální pocit úzkosti ze společnosti, která je moderní jen navenek, zatímco se pod záminkou racionalizace, automatizace, bezpečí, hospodářského růstu a budování lepších zítřků dopouští omezování lidských práv a individuality. Pokud bychom ve vyprávění chtěli identifikovat nějakého padoucha, tak to není stát ani skupina reprezentující vyhraněnou ideologii, ale právě firma s její kapitalistickou logikou založenou na bezohledné expanzi a vykořisťování. S tím souvisí klíčové téma střetu tradice a modernity, kdy se opět ukazuje, že sice můžeme mít nejnovější výrobní procesy, ale moc nám to nepomůže, pokud nepokročí také myšlení lidí, kteří se dál upínají k určitým předsudkům a stereotypům a mají potřebu stanovovat, co je normální a nařizovat lidem, jak by měli žít. V důsledku se onen vznikající lepší svět stává přístupným jen pro ty, kdo se podřídí daným normám a zapadnou. Hrozbou pro daný řád a racionalitu je intersex postava. Na tom, jak k ní ostatní přistupují, vidíme vzorek reakcí, s nimiž se lze setkat i dnes. Zesměšnění, popření, eliminace, ale taky snaha zjistit si potřebná fakta a pochopit, co vlastně znamená nebýt z biologického hlediska jednoznačně ani muž, ani žena. Společně s tím, jak se vyvíjí reakce hlavní hrdinky v podání Elišky Křenkové, tak se proměňuje i žánr. Mysteriózní krimi, vědecký film, melodrama, společenské drama... Jakkoli rozumím, že žánrové změny a zviditelňování jinak neviditelného stylu (animovaná vsuvka, Heleniny pohledy do kamery, upozorňující, jak je každé převyprávění událostí zároveň interpretací, nad kterou aktéři nemají kontrolu) mohou na někoho působit rušivě, mají oporu v tom, co film tematizuje, tedy vzpírání se normám, nezaškatulkovatelnost, vybočení mimo konvence. To zde přináší jak rozrušení, tak prozření (resp. úsvit nového pohledu na věc) – což platí jak pro Sašu, tak pro Helenu, která si uvědomí, kdo nebo co je pro ni v životě důležité. Stejně jako je film nejednoznačný žánrově, nejsou černobílé ani postavy. Komplexní ženskou postavu v hlavní roli, v českém filmu opět něco poměrně vzácného, hraje výborně Eliška Křenková. Její Helena přesvědčivě přechází mezi jízlivým glosováním okolního dění a citlivostí, zároveň sama druhým vnucuje svou představu o tom, co považuje za správné. Střetávání různých světů a postojů se pak neprojevuje jen ve scénografii nebo práci s barvami, ale právě i v kontrastních hereckých projevech (civilní Křenková vs. záměrně strojený König), případně v zapojování anachronismů (například fakt, že postavy mluví současným jazykem), které zvýrazňují paralely s dneškem. Jestliže Helena v závěru hledí do budoucnosti s oprávněnými obavami (a my bychom měli též), budoucnost české audiovize se s tvůrci jako Šifra, Douba a Chlupáček jeví o něco nadějnější. Jejich Úsvit je moderní, svěží film s dotaženým konceptem, který, jak věřím, dokáže vyprovokovat debatu nad tématy, které je dnes záhodno řešit. () (menej) (viac)
Galéria (50)
Zaujímavosti (9)
- Natáčení probíhalo mj. v Baťově památníku ve Zlíně a dále v dobových kulisách kubistické vily v Lysé nad Labem, ve Veletržním paláci (coby poslední nezničené funkcionalistické budově v Praze) a rovněž ve Staré Boleslavi a v Popradu. (HonzaBez)
- Atmosféru 30. let 20. století předznamenává ve filmu i přelet předválečné Electry L-10 (Lockheed 10A Electra). Dopravní letoun byl původně osobním strojem Jana Antonína Bati a dnes je vzácným, funkčním exponátem. Pečuje o něj majitel webu Seznam.cz Ivo Lukačovič. Letadlo má za sebou důkladnou renovaci a následný nekonečně dlouhý let z Kanady zpátky do České republiky. (Posheidon)
- Marián Mitáš počas celého filmu nepovedal ani slovo. (Johnny.ARN)
Reklama