Réžia:
Stanislav GovoruchinKamera:
Gennadij EngstremObsahy(1)
Filmová adaptace detektivního románu Agathy Christie. Deset navzájem neznámých lidí přijíždí na "černošský ostrov", kam byli vylákání každý pod jinou záminkou. Postupně odhalují, že sem byli pozváni, aby byli potrestáni za zločiny, které spáchali a které zůstaly nepotrestány. Vše se děje podle dětské říkanky o deseti malých černoušcích. (Slípka)
(viac)Recenzie (43)
Další z verzí úspěšné knihy Agathy Christie. Zpracování velice slušné, ale popravdě mi tenhle příběh přišel jako jeden z nejslabších od legendární autorky. ()
Pravdepodobne najvernejsia adaptacia znamej detektivnej kniznej predlohy. Konecne verzia kde je i samotny zaver vo velmi podobnom (neveselom) vyzneni ako predloha (spoiler: ak by stolicka pri poslednom "cernoskovi" bola odsunuta na bok od miesta cinu a pistol odhodena, tak by som nemal vyhrady. Takto sa totiz sice osud 10 cernoskov naplnil odla riekanky, ale detektivi by velmi lahko po prichode na miesto cinu zistili, kto vrazdy spachal, co vlastne popiera druhu nosnu myslienku predlohy). Inak ale iba chvala - vyborna atmosfera, zvolena lokacia ako i herectvo zucastnenych. 90% ()
Nepatřím k většině čtenářů knihy Agathy Christie, která považuje za měřítko kvality adaptace "věrnost předloze" nebo "ten správný konec". S dílčími změnami ve starších verzích jsem neměl zásadní problém a jejich odlišné konce podle mě dobře zapadaly do zvolené dramaturgie a žánrových odchylek. Jedna část mého já dokonce doufá, že jednou spatří nějakou rabiátskou verzi 10 malých černoušků, kde vrahem bude někdo úplně jiný - předloha to podle mě umožňuje. :-) Nicméně sovětská verze se uctivě drží Agathy Christie a musím uznat, že se velmi povedla. Z dosud viděných adaptací má tato nejpůsobivější lokace. Dům, do něhož jsou budoucí oběti vlákány, je vratce umístěn na samý vrchol skály a budí dojem, že každou chvíli dostane mořskou nemoc z ohlušujícího příboje a zlomyslného chechotu racků a v mdlobách se zřítí do vln. Postavy mají daleko k žoviálním typům ze starších verzí. V domě se sejde 10 neproniknutelných tváří hráčů pokeru a teprve vlivem houstnoucí paranoidní atmosféry začnou jednotlivé charaktery odkrývat svůj strach a zranitelnost. Třebaže je mi velmi sympatická komediální interpretace Reného Claira i romaticko-strašidelná George Pollocka, ruským filmařům se zase nejlépe podařilo prodat vnitřní život jenotlivých postav; tedy to, co nezazní v dialozích, co nelze snadno zdramatizovat a co kniha přibližovala autorským vyprávěním - jejich svědomí, obtěžkané dávnými hříchy. Film to řeší prostým způsobem - ukazuje výmluvné němé flashbacky. Další rafinovaností je nenápadná, ale dobře promyšlená práce kamery, která děj snímá často ze vzdálenosti "na doslech" (jakoby postavy neustále někdo zpovzdálí pozoroval) a jindy se nepatrně hýbe v jinak statických záběrech po směru toho, kdo právě mluví (jakoby kamera byla jednou z postav). Takhle prostě a účinně film přenáší na diváka znepokojivou perspektivu samotných "černoušků" - jsou pozorovateli i pozorovanými, vyšetřovateli i podezřelými, možnými oběťmi i vrahy. Opravdu dlouho jsem si myslel, že tohle bude stoprocentní film. A i když mu dávám 5*, musím říct, že s přibývajícími minutami mi malinko vadilo, že se scénář bojí výrazněji odchýlit od předlohy. Výborně si sice poradil s jednou nástrahou (mají-li vraždy charakter jakéhosi ustáleného rituálu, jak zas a znovu nacházet nové způsoby ztvárnění opakované situace?), velmi dobře s druhou (narozdíl od starších verzí jsou postavy rovnoměrně aktivní, bez ohledu na to, jak dlouhý čas je jim vyměřen), ale nějaká hlušina mezi jednotlivými vraždami přece jen zůstala a IMHO by tempu filmu i jeho emocionálnímu vrcholu prospělo ho tak o 20-30 minut zkrátit. Jinak je to čistá práce. 90% ()
Vynikající adaptace notoricky známé divadelní hry autorky detektivních příběhů Agathy Christie natočená v kouzelné scenérii luxusní vily na pobřeží Černého moře. Opírá se o výborné herecké obsazení a kvalitní scénář, který dokázal přenést atmosféru tajemna, bezvýchodnosti, strachu a iracionality své předlohy i do snímku. Pro příznivce klasických detektivek skvělá volba. Celkový dojem 90 %. ()
Knižní předlohu jsem nečetl, ale teď toho docela lituju. Protože jde o naprosto brilantní detektivku a mít možnost si ji přečíst před zhlédnutím filmu, mohlo jít o jednu z mých nejoblíbenějších knížek. Od odtajnění zločinů jednotlivých "černoušků" mě to neskutečně chytlo a pustilo až na konci. Něco tak napínavého, skvělě promyšleného a atmosférického jsem dlouho neviděl. Občas mi sice, nevím sám proč, vyvstala vzpomínka na detektivní parodii Vražda na večeři a já si říkal, jestli to nedopadne podobně "fantasmagoriálním" způsobem, ale nestalo se tak. Můj typ na vraha sice nevyšel (i když jak se to vezme), ale dostalo se mi jistého zadostiučinění, protože mně byla ona "situace" podezřelá a chvíli jsem nad ní přemýšlel (o to více oceňuju promyšlenost příběhu, který mě nenápadně ukolébal s uspokojením "jenom se ti to zdálo divné" :-) ). Přestože mi výsledná pointa na malou chvíli vadila, brzy se přede mnou ospravedlnila reálným vysvětlením a přesvědčila mě o své kvalitě a vlastně celého snímku. Dávám jasných 5* a tento detektivkový skvost všem vřele doporučuju. ()
Anglická verze lepší.. ()
"One little Indian boy left all alone. He went and hanged himself and then there were none." Konečne nie len hororová ale hlavne depresívna adaptácia slávneho románu. Čo v porovnaní s ostatnými kvitujem najviac, je použitie flashbackov, čiže sa dôvody "odsúdenia" jednotlivých postáv dozvedáme nielen z ich rozprávania, čo krásne dotvára charaktery. Spokojnosť. ()
V dielach Agathy Christie som predovšetkým oceňoval nápad a konštrukciu diela. V mladosti som so záujmom prečítal jej dostupné diela a bol som s nimi spokojný. Dnes, po desiatkach rokov, keď sledujem adaptáciu jedného z jej známejších diel, už z predošlého dobrého pocitu neostalo nič. Nespôsobuje to ruština, i keď jej použitie je pri klasickej anglickej detektívke neobvyklé, ale najmä divadelné deklamovanie replík, ktoré vo filme pôsobí neprirodzene. Ak k tomu prirátam neskutočnú rozťahanosť filmu, nevýrazných hercov a absenciu nejakých režijných nápadov, tak je dielo dokonané. Ak by som tento film nevidel, o nič by som neprišiel. ()
Místo promyšlené hry kočky s myší klade tahle sovětská verze důraz na pocity viny. Psychologický exkurz od thrilleru však ve výsledku ničemu neškodí. Pomalé propadání postav do beznaděje a uvědomování si vlastní nelidskosti dává černouškům příjemně depresivní tvář. Celkově dobrý dojem mi však pokazila přece jen nižší míra rafinovanosti v provedení jednotlivých vražd či spíš jejich provádění, tedy ne jak, to bylo dáno předlohou, ale jak jak, což znamená, zda se to takhle vůbec mohlo odehrát, aniž by byl pachatel odhalen. Do rozborů o jak jak jak už se pouštět nehodlám, to jsem přijal jako fakt. Závěrem bych už jen rád vyzvedl ňadro Taťjany Drubičové, jenž se nějakým nedopatřením, navíc v roce 1987 a v sovětském filmu, odhalilo. Bylo odvážné! ()
I v Rusku se hodně četla Agatha Christie, takže pak bylo otázkou času, kdy dostanou "černoušci" i Ruskou podobu. ()
Myslím si, že Agatha by s touto filmovou adaptáciou svojej skvelej knihy bola naozaj spokojná ... snáď len tá ruština by jej trhala uši. ()
Díky vynikajícímu dabingu z ještě téhož roku (Zahajský, Moravec, Sejk, Cupák, Krbová, Županič a další) velmi velmi dobré. Přesto je u mě výš Pollockova adaptace, se známějšími herci a přeci jen zajímavějším koncem (nejsem čtenář A.CH., takže je mi putna, jak moc se filmaři drží nebo nedrží předlohy). ()
Dlouho se mi nestalo, že bych se po zhlédnutí nějakého filmu večer bála doma v bytě. Ale toto sovětské zpracování slavné detektivky má takovou atmosféru tajemna, strachu a bezvýchodna, že nelze s jeho závěrem jen tak vydechnout a přeladit do pocitu bezpečí, kdy by vás ani nenapadlo lekat se vlastního stínu či zaskřípění dveří. ()
Sovětům se nepovedlo TO hlavní - vytvořit dokonalý zločin. TO zásadní, díky čemu je předloha téměř dokonalá. A trošku mi vadil i rozvleklý začátek, kde se úvodních patnáct minut nic neděje a díky tomu při úvodním pohoštění a před spuštěním gramofonu nikoho z hostů téměř neznáme. Nepotěšil i podobný výběr (ne)herců - Blora a Lombarda jsem si prostě pletl (chápu, že najít mezi Ivany kvalitní herce je obtížné). A ruština, já ten jazyk prostě nesnáším a při vyslovování anglických jmen to tahalo za uši. Naopak potěšily vhodně zvolené flashbacky, ostrov a Vera, velmi podobně jsem si ji jakožto zásadní postavu představoval. Lepší tři po první projekci. ()
Asi jedna z nejrafinovanějších a nejneobvyklejších zápletek od první dámy detektivek. Vzpomínám si, že při četbě jsem se kdysi ve dvanácti třinácti cítil pointou trochu podvedený a v příběhu mi navíc scházela ústřední postava detektiva. Ale s odstupem času naopak na 'černoušcích' tuhle jejich netradičnost a originalitu oceňuju. Komorní sovětské zpracování ze sedmaosmdesátého se mi hodně hodně líbilo. Ruští herci sice možná občas trochu 'divadelně' přehrávají, jak u nich bývalo obvyklé, ale o nějaké grotesce či frašce nemůže být řeči, děj je dostatečně vážný i napínavý. A jestli se vám bude zdát jednání postav (hlavně ke konci) nelogické a nepochopitelné, pak za to nemůže zpracování, ale předloha. Mimochodem dost by mě zajímalo, jak režie zmákla jednu ze závěrečných scén na molu mezi skalisky v divokém mořském příboji. Vypadalo to, že při ní šlo jednomu herci docela o kejhák. ()
Taťjana Drubič je pre mňa herecký zjav tohto filmu na takej úrovni, že sa divím, že nehrala vo viacerých lepších a známejších filmoch. Film ako taký ponúka len málo mysteriozity, viac sa reční o nezmysloch, teda aspoň pre mňa o nezmysloch. Tiež paradoxné, že Sovieti toto neskúsili narozdiel od iných filmov umiestniť do svojho prostredia a kultúry, myslím, že kvôli toľkým vrahom aj poznám odpoveď prečo nie alebo minimálne prečo nad tým ani neuvažovali. Záverečné slová ma nadchli, aj keď neviem, či v dobrom alebo zlom, skrátka šokovali, aj keď toto slovo nerád používam. Avšak tie myšlienky, či reči, už si nepamätám, na záver, ktorými k tomu prišlo v tej rekapitulácii pre divákov, sú pre mňa trochu nepochopiteľné. Hľadanie vraha vo vlaku s Poirotom mi prišlo zaujímavejšie než toto dejovo, motívmi, príbehmi, konverzáciami a podobne, ale zlý film to nie je, avšak iba taká kriminalistická zaujímavosť. ()
Tak tato sovětská adaptace jedné z mých nejoblíbenějších knížek od Agathy je velmi vydařená, drží se předlohy a udržuje diváka neustále v nejistotě, kdo přijde na řadu jako další. Pět hvězd :-) ()
Ze všech tří zpracování to nejlepší a nejdepresivnější,až mě přinutilo se zamyslet, zda geniální autorka, jejíž "Poirotovky" tak miluji, byla zcela normální... Zanechalo to ve mě hluboký dojem, ale vzhledem k charakteru díla a postav vůbec ne pozitivní. Buď ti, co to tak nadšeně hodnotí příběh neprožívají tolik jako já, nebo ... (a já vlastně nechám konec otevřený, jinak bych se musela zamyslet, zda jsou divní oni nebo já... ;-)) ()
Takhle by podle mě měla vypadat adaptace, která jednak vzdává hold předloze, ale nebojí se určité části téhle hry na kočku a na myš inovovat, aby byla aktuální i v dnešní době. Atmosférou nejtemnější zpracování, scénáristicky nejvíce uvědomělé (i když neshazuju žádnou z "velkých" verzí, snad až na tu z roku 1974) a herecky naštěstí kompaktní a vyrovnané. Musím uznat, že když jsem kdysi dávno četl předlohu, Černochův ostrov jsem si představoval přesně tak, jak je prezentován tady - tedy žádné idylické panství u pláže, jako tomu bylo v původní filmové verzi, nýbrž deprimující chladný dům na vrcholu skalního převisu, ze kterého jde hrůza už tehdy, když se člověk podívá z okna. Všechny mnou viděné verze jsem hanil za to, že se drží předlohy jen velmi volně, a že mají jiný, optimističtější a pro většinu diváků i stravitelnější závěr. Tady je k mé spokojenosti takřka všechno tip ťop, ale protože jsem zřejmě nevděčník, i zde mi něco brání v udělení plného počtu hvězd. Oceňuju, že postavy jdou skutečně do hloubky díky chytrému užívání flashbacků. Kniha je ale přeci jen trochu jiné médium a její práce s osobností jednotlivých charakterů je do určité míry záležitostí vlastní představivosti a preferencí, což je - minimálně v tomto případě - rozhodně mnohem víc vzrušující, než když nám někdo předkládá svou vlastní vizi. I přes některá hlušší místa si ale myslím, že z téhle verze by měla radost i samotná Agatha (až na tu otřesnou ruštinu : )). ()
No a Sověti předvedli celému světu jak se má nakládat s předlohou, která patří ke světovému pokladu. Věrně, zajímavě a se správnou atmosférou trefili Agathy klasiku velice, velice dobře. Pollockova verze z roku 1965 se mi také moc líbila, ale zde chválím to, že se scénář drží předlohy více. Obě verze jsou ale nadprůměrné. ()
Reklama