Réžia:
Anthony MinghellaScenár:
Anthony MinghellaKamera:
John SealeHudba:
Gabriel YaredHrajú:
Ralph Fiennes, Juliette Binoche, Willem Dafoe, Kristin Scott Thomas, Naveen Andrews, Colin Firth, Julian Wadham, Jürgen Prochnow, Kevin Whately (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Romantická dráma sa odohráva v období 2. svetovej vojny. V Taliansku, dobývanom americkou armádou, sa zdravotná sestra Hana stará o tajomného vojaka s ťažkými popáleninami. Ten len postupne odhaľuje svoju identitu, trápi ho totiž ťaživý pocit viny za zradu, ku ktorej ho viedla vášnivá láska ku vydatej Katharine. Po leteckej nehode sa mu však nepodarilo zachrániť jej život, čo ešte zhoršuje jeho výčitky, podobne ako stretnutie s novinárom Caravaggiom, ktorého udal Nemcom. (STV)
(viac)Recenzie (469)
Oscar 9 : Nejlepší film, Režie, Kamera, Herečka VR - Juliette Binoche, Výprava, Kostýmy, Střih, Hudba, Zvuk + 3 nominace: Herec HR - Ralph Fiennes, Herečka HR - Kristin Scott Thomas, Scénář - A . . . . . . . . . Zlatý Medvěd - výběr ()
Drtivé vítězství formy nad obsahem. Dechberoucí záběry pouště, čarokrásná hudba Gabriela Yareda a znamenití herci. S dějem je to slabší, ale to se u tohoto filmu promíjí. Protože pastva pro oči i uši je to velmi vydatná. ()
Bezmála dvě a tři čtvrtě hodiny krátký příběh o pohnutém životě a čiré lásce. Herecké výkony i vše ostatní jasně oscarové. Až tak jasně, že z některých scén slyšíte takové to volání: "Hej, vidíte to? Tohleto je přece to, za co se Oscary dávají, tak sem s nimi!" Přesto má-li tohle být pomník Athonyho Minghelly, nemám s tím problém. 90% ()
Ano, je to romantické až hrůza. Ano, je to až příliš dlouhé. Ano, přesto se mi to hrozně líbí. ()
Přiznávám se k jedné věci. Tenhle film mě rozbrečel. Rozbrečel mě tak, jako dlouho žádný jiný. Anglický pacient má totiž všechny předpoklady k tomu, aby to dokázal a já mu sednul na lep jak osmiletá školačka. Jedná se totiž o další z řady osudových příběhů lidí, kteří žili a prožili období druhé světové války. Ten je ale vyprávěn z dvou časových rovin. Tedy před koncem války a před začátkem války. Vše dává svůj smysl, herci se tu herecky naprosto perfektně předvádí a i když hudba není to, kvůli čemu byste na film neměli zapomenout, vše vynahrazují krásné záběry a scenérie na severní Afriku třicátých let, které v dobré režii nemohou nikdy zklamat. Necelé tři hodiny utíkaly závratným tempem a jediné, co burcovalo čím dál víc, tak vztah Ralph Fiennese s Kristin Scott Thomas. Herci celkově tu mají velké slovo. Kromě těch dvou tu herecky kouzlí i krásná Juliette Binoche. Je vlastně hrozně dobře, že si režisér vybojoval tyto herce a nebyl donucen k Hollywoodu. Působí to na diváka daleko upřímněji, za což si vysloužil i náležité ocenění. Jestli existuje nějaká osudová romantika s velkým nádechem epičnosti, tak to pro mě navždy bude Anglický pacient. ()
Nepomôžem si ale Minghellov štýl my vôbec nesedí a ešte tak pomalý a rozvláčny ako v tejto romantickej dráme z obdobia druhej svetovej vojny, fakt neviem a len krútim hlavou za čo dostal vlastne 9 Oscarov, podľa mňa to strany rovnaký prestrel ako u Zamilovaného Shakespeara, ozaj už neviem a ani nemám potuchy podľa čoho sa hodnotia filmy, lebo takýchto podobných príbehov len z iného obdobia bol už som videl nespočetne a v omnoho zaujímavejšom prevedení. Herci nehrajú zle ale nevýraznosť príbehu im viac nedovolí vyniknúť. "Čakal som od tohto projektu silnú pompéznosť a nakoniec nedostal som skoro nič!" ║Rozpočet $27miliónov║Tržby USA $78,676,425║Tržby Celosvetovo $231,976,425║ ()
Jsem asi necita, ale mně ten příběh po chvíli neskutečně lezl na nervy. Pan režisér brnká na emotivní strunu s takovou okázalostí, že ta má praskla asi po půl hodině a zbytek příběhu jsem jen prokroutil hlavou. Na konci jsem se cítil jak po konzumaci dvou kil přeslazených kremrolí... Takový Doktor Živago, to byla jinší podívaná! ()
V čem je kouzlo tohoto filmu? Je milion a jeden odpůrce, který tvrdí, že jde o kravinu která nemá obdoby. Je tu milion a jeden člověk, který se rozpláče po skončení tohoto filmu a ještě mnoho let na něj bude vzpomínat jako na něco naprosto úžasného. V čem je kouzlo? V režii skoro neznámého a v té době nezkušeného Anthony Minghella?Musím uznat, že jeho režie je zvláštní, pomalá, hodně dáva na detail, ale miluje velké krásné exteriéry. Na co by mu to, ale bylo bez herců? Hvězdy jako Ralph Fiennes, který i přes hraní pod latexovou maskou hraje jak dokáže a nebo má oblíbená nevinná Juliette Binoche, která s Kristin Scott Thomas předvádí krásu ženy, po které touží muži. Čím to tedy je? Hudbou, která je příjemná, avšak nijak úžasná a bez filmu asi neposlouchatelná? nic z toho. Jde o kouzlo, které má jen jeden film z tisícovky. O kouzlo, které vás začaruje a na konci vyhodí, na nic se neptá a jen odpovídá. Jen dvě možnosti jsou. Bud si na konci řeknete, že to byl nejkrásnější film ve vašem životě a nebo to je největší kravina, která kdy získala Oscara. Rozhodnutí je na vás, ale mě tato osudová láska, která se naplňuje a vylévá jako sklenička s vodou ve mě nechala něco zvláštního hořkého, ale přesto uspokojivého. Když pochopíte hlavní postavu pochopíte vše. Pro mě je tento film už víc než romantickým příběhem, přímo příběhem toho co dokáže opravdová láska ... a nepřestávám na závěr utírat slzy ani po desáté... ()
Na muj vkus az prilis monumentalne rozvlekle milostne drama po jehoz zhlednuti si divak chte nechte musi rici, ze za cele tri hodiny se vlastne nic nestalo a kdyby mel film polovicni stopaz nijak by mu to neskodilo - spise naopak. ()
Příliš dlouhé! Spíše než film jako celek se mi líbí jednotlivé scény: skoro vše s Binocheovou, příchod písečné bouře, odjišťování bomby u mostu a hlavně závěr v jeskyni. Tedy spíše se mi líbí ty scény smutné, než ty zamilované. Krásná hudba (Yared), herci a kamera. Ale všechny Oscary rozhodně zasloužené nebyly ()
rozpočet : $27 million tržby celosvetovo : $231,976,425 ()
Když poušť pálí, když vás lidé nechápou, když válka nechce skončit a když láska nemůže vyhrát. Pak nastává chvíle, kdy kapka štěstí ze vzpomínky nebo náhodné vzplanutí v palčivé současnosti může změnit celý život. Vybroušený diamant, který je mi každým dnem od zhlédnutí bližší a pomalu stoupá mým top žebříčkem stále výše. Plejáda dokonalých hereckých výkonů a strhující nezapomenutelné drama, které tehdy Akademie správně ocenila. ()
„Je to jedno, čo pred to napíšete. Veľké auto, malé auto, pomalé auto... Stále je to len auto.“ Mám tony obľúbených filmov a i v čudáckych 90. rokoch vzniklo veľa výborných. Ale keby niekto za najreprezentatívnejší kus desaťročia vybral ANGLICKÉHO PACIENTA, vôbec by som nenamietal. Oscarový (9 sošiek + 3 nominácie) triumf legendárneho megaproducenta Saula Zaentza (PRELET NAD KUKUČÍM HNIEZDOM) a v poslednej chvíli kvôli finančnej tiesni pribehnutých bratov Weinsteinovcov. Nádherná piesková atmosféra je natoľko mrazivá, fascinujúca a hypnotická, že hoci sú scény z toskánskej, rozpadajúcej sa budovy uprostred krásnej prírody tiež parádne, v porovnaní s pieskovými dunami sa Willem Dafoe (napriek sľubnej scéne s prstami) nechytá. Dokonalý scenár, dokonalý Ralph Fiennes, dokonalá réžia, dokonalá kamera. Ondaatjeova kniha vyšla aj v slovenčine, ale do čítania som sa musel nútiť, bolo to veľmi nezáživné, nudné, ba až slabé. Film je oveľa, oveľa lepší. ()
Nekolik peknych, nekolik pekne dojemnych a nekolik peknych akcnich scen, coz je sice plus, ale je to zbytecne dlouhe a nudne, coz je zase minus. Tak nevim, kdyz nekdy najdu chut a hlavne cas se na to podivat znovu, mozna zmenim nazor. ()
Po obrazové i příběhové stránce je to doslova nádherný snímek s perfektní přehlídkou hereckých výkonů! ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. Jeden ze 100 nejlepších romantických filmů - 100 Greatest Romance Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. ()
Povedené dílko o lásce a drtivém životě člověka, který je zohaven po pádu letadla a žije jen vzpomínkami. Pěkné výkony Ralpha Fiennesa, Juliette Binoche (naprosto zasloužený Oscar), Kristin Scott Thomas a Williama Dafoa. Výborná režie do té doby nepříliš známého Anthony Minghella, který Oscara získal zaslouženě, ale určitě bych nedal Oscara za nejlepší film. Místami romantické jindy zase smutné, ale rozhodně je to krásný film. Nebýt to až tak moc natahované, tak neváhám a dám pět hvězdiček, ale bohužel možná až po druhém shlédnutí. Na závěr bych ještě chtěl pochválit hudbu Gabriela Yareda, která není to nejlepší co jsem ve filmu slyšel , ale rozhodně neurazí. ()
První přirovnání, které se mi pojí s tímto filmem je "okázalý, ale decentní". Film vás svou vizuální stránkou, pěknými sceneriemi, ani láskyplným dějem neubíjí, naopak vklouznutí do něj probíhá docela pomalu, nebo chcete-li, pozvolna. Z postav se žádná na začátku nepředstavuje jako tahoun, příběh se vykresluje po maličkých kousíčkách, a tak bych řekl, že nejlepší na Anglickém pacientu je celkový pocit a atmosféra, kterou nenápadně navozuje. Samotný děj totiž kdovíjak vypointovaný, ani obsahově působivý není - ale právě v tom spatřují umění Anthona Minghella - protože ho dokázal velice příjemně a něžně podat. 8/10 ()
Roztěkané vyprávění, které si nedokázalo udržet mojí pozornost. Nezajímali mě hrdinové, jejich city, motivace. Odzíval jsem to od začátku do konce. Formálně dobrý film s dobrým obsazením. Ale k čemu to, když jsem se jen těšil, až už spustí titulky? 50% ()
Anglický pacient je film, který dokáže snadno polapit. Ale k tomu, aby byl zcela pochopen, musí být rozhodně viděn víckrát. ∗∗∗ Možná se na první pohled tváří jako filmařsky mistrně zpracované romantické drama. Obrazy pouště, horko sálající z červeného písku, upocené tváře a všudypřítomný prach. Dvě časové linie, postupně se prolínající a spojující, které se definitivně protnou až v závěru ve chvíli, kdy každý divák tuší, jak tragické vyvrcholení se chystá. Dva postupně se rodící vztahy, Katharine a Almásy, Hanna a Kip, ten první založený na spalující, zničující touze (touze po rozptýlení v jejím případě, v jeho snad na touze po znuděné paničce), ten druhý vznikající z euforie končící druhé války. A v pozadí po celou dobu tichá hrozba, neboť víme, že stačí vteřina nepozornosti (ono varování je hned v úvodu filmu, kdy jedno z doprovodných vozidel konvoje Červeného kříže najíždí na minu) a svět opět zčerná. ∗∗∗ Zároveň si nelze nepovšimnout cílené cykličnosti. Motivy se opakují – přesto, to co se stalo jednou, se podruhé už nestane. Protože okolnosti, postavy, čas, místo... to všechno je jiné. A tak i když příčina zůstává totožná, následky se různí. V případě postav tu zároveň platí: každý svého štěstí strůjce. Jako by film divákovi na stříbrném podnose servíroval, že určitá rozhodnutí máme vždycky ve svých rukou, i když ony okolnosti nemusejí být právě příznivé. A to je jedna z nosných myšlenek. ∗∗∗ Vedle tohoto poselství umí Anglický pacient cíleně působit i na divákovy smysly. Získá si je určitě chvějivá vášeň, perfektně fungující chemie mezi dvěma hlavními protagonisty či jejich představiteli, která se staví do kontrastu vůči zcela odlišné podobě lásky mezi Hannou a Kipem, jejich postupně se zvyšující něžnou náklonností. Poměrně zajímavá je výstavba těchto romantických scén – nejprve zdánlivě vystřižené z červené knihovny pokaždé něčím překvapí a posunou se tak do jiné roviny. Třeba loučení Katharine a Almásyho v kině, gradující do klišé rozchodového dialogu, končí tupým úderem do hlavy. Jako by i divák měl být sražen zpět do reality. Nebo Hanna vznášející se v kapli na promyšleném závěsném systému se světlicí v ruce. Či Almásyho syrové doteky, doteky hranou ruky, zvláštně neohrabané. ∗∗∗ Vzniká tu často nesourodost – mezi velkolepým obrazem, který se nabízí, jako by byl vystavený v galerii, a obsahem, tedy jednáním postav, s nímž je možné se chvílemi plně ztotožnit. Tato nejednotnost, kdy film akcentuje vizualitu scény jako uměleckého díla, aby pak cele přenesl pozornost k jednání, pohnutkám a myšlenkám postav, kdy se tyto dva proudy rychle střídají, splývají a rozdělují, je opět něco nezvyklého, fascinujícího. ∗∗∗ Všechny postavy tu vystupují samy za sebe. To je poměrně důležité – je zde totiž evidentní, že každá má svůj vlastní život, svoje přání a obavy, každá postava si určité věci prožila a určité věci ji čekají. Ačkoliv zde oproti knize (na jejíž přečtení je mimochodem film také poměrně dobrým lákadlem) spíš chybí různorodé pohledy, jednu a tutéž situaci nemůžeme z pozice diváka nahlížet očima několika postav, ale jsme v roli víceméně nestranného pozorovatele, stále je více než zřejmé, že mnohá nedorozumění vznikají právě vzájemným neporozuměním a rozdílností vnímání, neochotou vcítit se do toho druhého... A jak někdy takové omyly mohou být zásadní. A naopak – schopnost vcítit se, být s někým a pro někoho, může být formou osvobozujícího vykoupení. ∗∗∗ David Caravaggio je jedinou postavou, která ve filmu nedostane tolik prostoru, kolik by bylo potřeba k jejímu pochopení. A tak je stále panem tajemným – což možná nejprve ani tak nevadí, nakonec ale tato nedokreslenost vytváří drobná škobrtnutí při konečném rozuzlení. ∗∗∗ Nedořečeností je na konci víc. Mnohé z nich ovšem neruší. Jen dávají prostor divákovi, aby i on se mohl na vyprávění podílet. I to je další vrstva, již Anglický pacient nabízí. Ostatně celou dobu si s námi tak trochu pohrává – jako Katharine s Almásym... ∗∗∗ Pro mě je Anglický pacient výjimečný. Možná ne tolik jednotlivostmi, ale právě jako celek, který lze na mnoho jednotlivostí rozložit. Můžeme odlupovat jednu slupku za druhou a třeba budeme překvapeni, jak hluboko se dostaneme. Ano, je to prostě film, který vždycky stojí za to vidět znovu. () (menej) (viac)