Réžia:
Guillaume MaidatchevskyScenár:
Guillaume MaidatchevskyKamera:
Daniel MeyerHudba:
Julien JaouenObsahy(1)
Desaťročná Clémence si osvojí túlavé mačiatko vezme ho na prázdniny z Paríža na vidiek. Mačiatko si v horách užíva slobodu v divokej prírode a spriatelí sa s bielou mačkou Câline, ktorej domovom je les. Dobrodružstvá, nebezpečné príhody a nečakané stretnutia so záhadnou Madeleine, ktoré mačiatko s dievčatkom Clémence na vidieku zažijú, navždy zmenia ich životy. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (10)
Rodinný film, kde malé dievčatko sa snaží vybudovať bližší vzťah s malou mačkou – pre mladé dievčatko je jediným priateľom počas rozchodu rodičov. Škoda, že celý príbeh sa nedarí predať trochu lepším a výraznejším spôsobom. P.S.: Väčšina milovníkov mačiek určite pridajú minimálne plus jednu hviezdičku k môjmu hodnoteniu. Osobné hodnotenie: 62% (**) ()
Život kotěte je fajn rodinným filmem, do kterého Guillaume Maidatchevsky zvládá přenést své dokumentární kořeny, krapet očividné ambice se ovšem v součtu nedaří prodat tak výrazně, jak by nejspíš sám Maidatchevsky a ostatní tvůrci chtěli.... ()
Jak mě to z počátku nadchlo a vyloženě okouzlilo nádhernou kamerou, ke konci jsem z toho byl téměř rozladěný - film bohužel ústí v závěr, který mi vůbec nebyl milý. Nemyslím si prostě, že je správné vypouštět domácí kočku do lesa - ostatně u nás na to existuje zákon, podle něhož je myslivecká stráž oprávněna usmrcovat pytlačící kočky potulující se v honitbě ve vzdálenosti větší než 200 m od nejbližšího trvale obydleného domu. Další věc, co mi vadila, byla skutečnost, že Clémence nedala svého kocoura kastrovat (resp. film kastraci překvapivě nijak netematizuje), což je další příšerná nezodpovědnost, a kam to vede lze vidět třeba v Řecku s jeho všudypřítomnými populacemi ferálních koček v zuboženém zdravotním stavu. Takže po stránce nějakých edukačních ambicí, na které tvůrci podle všeho nějak aspirovali, je ten film po mém soudu diskutabilní až kontroverzní; na druhu stranu mu skutečně nejde upřít spoustu nádherných záběrů z kočičího života, u kterých člověk nechápe, jak se je podařilo natočit (pokud to nebyly digitální triky). Kdybych byl ale dítě, měl bych z takového filmu zaručeně brutální depku, protože ta kombinace zvířecích úmrtí a rozvodu rodičů by na mě byla moc, takže cíťům jako jsem já bych ten film doporučoval jen s velkou opatrností. ()
Trailer vypadal jak Psí domov (2019) bohužel zdání klame. Holka si najde kočku a nechá si ji jde kamsi na venkov k nějaké babce na návštěvu a kočka jí uteče to se opakuje několikrát. Pak přijde domů a zjistí, že rodiče se rozvádí a prodávají barák tak chce zajít ještě k té babce tam ta kočka opět uteče a nemůžou ji najít. Pak zapadne do nějakého pletiva a ta babka ji najde je na tom špatně a čekají , že do 3 dnů zemře ona přežije a na konci uteče do divočiny. Chybí tomu napětí nějaký výrazný příběh a celé to sází jen na roztomilou kočku. P.s. bílá jak se píše v popisu filmu rozhodně nebyla 40 procent za film a 20 za film s kočkou. ()
What you see is what you get. Režisér má zkušenost jako úspěšný tvůrce dokumentů o zvířatech, tudíž dostaneme živé kočky a koťata s autentickými zvuky, žádná počítačová animace, a to se vyplatí. (A na vrch Zlata Adamovská v dabingu.) A příběh mě nakonec mile překvapil. Život a příroda „jsou kruté“, hlavně tím, že si jdou svou cestou, oproti našim i vroucím přání… a přitom to neznamená, že to tak je špatně. Buď se umanutě budeme držet svých přání… nebo vyrosteme a přijmeme změny. ()
Život kotěte není žádný vrchol filmařiny, ale čistě rodinný snímek určený hlavně majitelům domácích mazlíčků a otrokům koček, mezi které se řadím i já. 6/10 ()
Milý filmeček jenom pro milovníky kočiček. ()
Nádherné záběry kočičích tváří, desetiletá Clémence zdrcená rozpadajícím se vztahem rodičů, přitažlivá ale i záludná příroda francouzských hor, kde žije i přírodní podivínka Madeleine s hřmotným, leč dobráckým psem Rambem - toť vše podstatné pro rodinné drama jako vyšité, kde divák lituje mladičkou dívku a zároveň drží pěsti koťáku, které bojuje o přežití (na kapačkách!!!) - takové pronikavé záběry kočičích aktérů (včetně zamilovaných pasáží s jeho bílou ctitelkou) se jen tak nevidí. Autenticita, která bije do tváře všemi podobami. Francouzská kinematografie opět jiná a opět jedinečně odzbrojující. Chvilku jsem čekal, že to bude čistě jen o kočičím světě, ale nakonec se to tak umně prolnulo s lidským (a krutě současným) dramatem, že musím smeknout. Jak má vlastně dítě v útlém věku chápat, že se jeho rodiče najednou rozcházejí a už nic nebude jako dříve? Filmařský zážtek, u kterého nechybí velice silné emoce. Sváteční rodinný biják, který fakt stál za to! ()
Reklama