Réžia:
Hugh HudsonScenár:
Colin WellandKamera:
David WatkinHudba:
VangelisHrajú:
Ben Cross, Ian Charleson, Nicholas Farrell, Nigel Havers, Daniel Gerroll, Ian Holm, John Gielgud, Lindsay Anderson, Nigel Davenport, Cheryl Campbell (viac)VOD (4)
Obsahy(1)
Britské biografické drama režiséra Hugha Hudsona se odehrává v roce 1924 na olympiádě v Paříži. Eric Liddel (Ian Charleson) je zbožný křesťan, který věří, že jeho atletický talent je dar od boha a že pokud vyhraje zlatou medaili, bude to způsob jak boha velebit. Harold Abrahams (Ben Cross) je anglický žid, který studuje v Cambridge. Sní o slávě a o tom, že dokáže svým antisemitský spolužákům i celému světu, že židé nejsou podřadná rasa. Jejich pohnutky jsou vznešené, závazky absolutní a čest nepochybná. Oba přinesou osobní oběti, aby dosáhli svého cíle. A v průběhu událostí, navzdory všem překážkám a osobním problémům, s nimž musí bojovat, se ukáže, že boj o vítězství s tak náročnými závazky a tak vysokými cíli je možná tou opravdovou odměnou. Tento film, který byl natočen podle skutečného příběhu, získal čtyři Oscary včetně Oscara za nejlepší film a Nejlepší původní scénář a na další tři byl nominován. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (138)
Jedna z nejznámějších a nejikoničtějších filmových melodií vs. průměrný životopisný film s nezáživnou dramaturgií, zejména v jeho chaoticky odvyprávěné první polovině. Vyobrazení charakterů na mě působilo podivně chladně a neosobně a kluky jsem od sebe začal pořádně rozlišovat až někde za polovinou stopáže. Druhá část na olympiádě je už pak výrazně lepší. ()
Oscar 4 : Nejlepší film, Kostýmy, Hudba, Scénář + 3 nominace: Režie, Herec VR - Ian Holm, Střih . . . . . . . .. . Zlatá Palma - výběr ()
Nuda, kterou zachraňuje jedině Vangelisova nadpozemsky krásná hudba a herecké výkony. Nedokázala jsem se ztotožnit s jediným hrdinou a v podstatě všechno, co se během filmu řešilo, mě nechávalo naprosto chladnou a jednou se mi dokonce podařilo usnout... ()
Hluboce niterný a intenzivní film o sportovcích - který se mi ani nechce označit za sportovní, při tom jak moc se liší od těch, které jsme si zvykli v daném žánru vídat. Jde o excelentní filmařinu s neuvěřitelně hutnou atmosférou, na čemž mají kromě výborných herců v hlavních rolích (ačkoliv i ty vedlejší obsadily legendy jako Sir John Gielgud) lví podíl kamera Davida Watkina a samozřejmě dnes už legendární hudba od Vangelise. Kdyby nebyl tak divácky nepřívětivý, napsal bych, že jde díky zvolenému tématu a hlavně nepříliš častému úhlu nazírání na něj o osvěžující film. Pojednává totiž o osobnostech sportovců a jejich vyrovnávání se především se sebou samými. Obzvlášť Ben Cross je jako po prolomení společenských bariér bažící židovský superatlet a student prestižní univerzity geniální - fascinující a obdivuhodná osobnost, se kterou bych si ale dvojdomek opravdu stavět nechtěl. Ani se mi nechce snižovat tuto výjimečnou událost klišé zavánějícími slovy o tom, že s hodnotami, které hrdinové Ohnivých Vozů tak silně cítili, a za které (a se kterými) nejenom na sportovním kolbišti bojovali, by bylo dobré vídat se častěji, a hlavně nejen na plátně, ale především ve skutečném světě - jenže kde jinde to chcete pronést, když z celých těch dvou hodin není při všem výše uvedeném ani v náznaku cítit patos nebo vzdychání po starých zidealizovaných časech? Závěrem jde říct snad jen to, že Chariots Of Fire jsou skutečně povznášející film. Hutný, nepříliš lehce stravitelný, ale ve všech ohledech výjimečný. 90% ()
Ze všech filmů, v nichž kdy něco od Vangelise zaznělo právě zde jeho hudba funguje nejlépe a vyvolává nejsilnější emoce. Zasloužený Oscar. Podobným mistrovstvím vyniká Hudsonův způsob komponování záběrů. Jako učebnicový příklad konzistentního propojení obrazu a zvuku může posloužit střihová sekvence, kdy slyšíme hudbu, vidíme sérii „oživlých“ novinových fotografií a nakonec i zdroj samotné hudby. Jeden uzavřený cyklus, necelá minuta filmu, která vydá za tisíc slov. Jelikož jde o příběh na motivy skutečných událostí, můžete si snadno zjistit, kdo nakonec vyhrál. Po pravdě, ani cesty k cíli nejsou moc spletité a dojde-li k nějaké komplikaci, je zpravidla vyřešena několikaminutovým dialogem. Vše ale perfektně funguje, běžecké scény (ač trvající pár vteřin) mají obrovskou sílu a dokázaly mě nabýt energií na několik dní. A potom to závěrečné zaváhání – mělo to celé smysl? Aneb Zač jsme běželi? Přemýšlel jsem během scény tréninkového běhu, kterou film začal i skončil, přemýšlel jsem dlouho po ní. Přemýšlím stále. Chvění po celém těle teprve teď pomalu odeznívá, pročež dávám hrdých pět hvězdiček. 90% Zajímavé komentáře: Djkoma, Cooper ()
Skvělý film o dvou soupeřících britských běžcích, jejichž dlouhodobý souboj se má rozhodnout na olympiádě. Natočeno podle skutečných událostí. Skvělé herecké výkony málo známých tváří a excelentní zvuková stránka filmu od Vangelise. Jeden z nejlepších filmů 80. let. ()
║Rozpočet $5,5milióna║Tržby USA $58,972,904║Tržby Celosvetovo $64,100,000║ ()
Už dlouho jsem neměl tak blízko k slzám. Ještě nikdy jsem se nedíval na muže víry, co běží závod na venkovské slavnosti a já se při tom klepal jak malé dítě čekající na dárek. Nebylo to kvalitou režie, která k dokonalosti nějaký kousek chybí. Ani kvalitní herecké výkony, ale ta hudba. Není to nikdo jiný než Vangelis, kdo posouvá tento film do sfér nekonečné dojemnosti a působivosti. Souboj mužů o jejich čest, jejich místo na světě a hlavně o jejich svědomí, které jim dovolí podívat se ostatním smrtelníkům do očí. Jednou se to prostě stane a režisér najde látku, která mu může změnit život a díky které muže vytvořit obrovský film. Takovým Ohnivé vozy rozhodně jsou. Filmem o osudech, o lidech, o nádheře jménem ŽIVOT a hudbě. Spojení všech prvků, které filmová řeč a kinematografie sama dovoluje od doby Jazzového zpěváka (1927) v dokonalou harmonickou ódu na život a věčný boj jedinců za úspěchem. PS: nadávat za to, že Vangelis nedostal Oscara za Dobytí ráje mohu, ale za tento film to pro Akademii bylo podle mě nejjednodušší a nejrychlejší rozhodování, protože Vangelis je hlavní ohnivý vůz filmu.... ()
Nemyslim si sice, ze by si tento film zaslouzil Oscara, ale jako zivotopisny film o osudech dvou sportovcu silny nadprumer. ()
rozpočet : ? tržby americke : $58,972,904 ()
Napínavý čtyřoscarový příběh souboje a osudů dvou nejlepších britských běžců roku 1924 - sveřepého abiciózního Žida a studenta na Cambridge Abrahamse a létajícího Skota a zbožného misionáře Liddela - před a na olympiádě v Paříži. Silné osobnosti se silnou vůlí které se nedaly ovlivnit svým okolím. Vše suverénně režírované a s krásnou hudbou od Vangelise. Trailer: http://www.csfd.cz/film/12881-ohnive-vozy-chariots-of-fire/videa/ ()
N - U - D - A Vzhledem k vysokýmu hodnocení jsem čekal nějakou filmovou bombu a zase nic. Chválit hudbu od Vangelise je nošení dříví do lesa. Ten snad ani špatnou muziku neumí udělat (i když třeba v Blade runnerovi byla podle mě o dost lepší). Jenže to je asi tak jediná věc, která se dá na filmu chválit. Film je tak strašně roztahanej a nudnej, že jsem u toho málem usnul. Celkovou pomalost filmu už jenom podtrhla ta hromada zpomalenejch záběrů, který byly zajímavý jen díky tomu, že do toho hrála zmiňovaná hudba od Vangelise. Jestli se budu dívat na nějakej film o běhání, tak příště radši třeba Forresta Gumpa. Ohivé vozy fungujou akorát jako uspávací prostředek. ()
Film s tak výraznou hudbou, že přebíjí všechno ostatní. Místy je to působivé, ale řešení otázky, že kněz nemůže běžet v neděli, mě vskutku nechává chladným. ()
Ak dostal tento športový film cenu akadémie, tak potom je v mojich očiach ešte veľa oscarových filmov so športovou tematikou. Príbehy športovcov alebo tímov ma vždy dokázali zaujať, tento však vo mne až tak záujem nevzbudil. Počas veľkého množstva závodov a pretekov som zaznamenal jediný, pri ktorý ma upútal ako ozajstný pretek a pri ktorom som držal palce. A vôbec to neboli tie vrcholné, záverečné. Životopisná cesta pretekárov si tiež nerozložila sily aby utiahla moju pozornosť na oboch aktérov, takže z tohto žánru len mierny nadpriemer. 65%. ()
Patetické a nepřesvědčivé v charakterech, proslovech, dialozích i sportovních výkonech, zároveň v něčem sympatické - dobře to tu vystihl LeoH, tak budu šetřit síly. Jen mě zaujalo, že Lindsay Anderson, sám autor trilogie filmů, které počínaje If (Kdyby) šijí do zkostnatělé britské upjatosti a pokrytecké morálky, si na stará kolena zahrál ve snímku, který ji ani tolik netematizuje, jako je jí celý možná i nechtěně prosáknut. *~ ()
Lehce staromódně točený i vyprávěný film o síle lidského ducha a o sportu jako symbolu lidskosti, solidarity, přátelství a poklony bohu. Obsah má hloubku, to se upřít nedá, je až starosvětsky vyprávěný. S realitou to má ale společného asi pramálo. ()
Vangelisova hudba působí ve své jednoduchosti majestátně, smutně i radostně zároveň a jedná se o jeden z nejlepších soundtracků, které jsem kdy slyšel. O filmu jako takovém však v podobných superlativech mluvit nemohu. Příběh je sice podán civilně a jednoduše (má co říci i nesportovcům), ale první polovina (než odjedou na olympiádu) je až na pár silných okamžiků hrozně nudná. Většina herců je sice neokoukaných a hrají skvěle, působí ale téměř stejně a občas jsem si je pletl (vyjma Bena Crosse). Jinak kamera je velice pěkná a závěrečná dvacetiminutovka ukazuje, jaká to mohla být pecka, kdyby film jel ve stejném tempu po celou dobu. "Ohnivé vozy" byly v době vzniku velice úspěšné a obdržely 4 Oscary, včetně ocenění za Nejlepší film. S odstupem třiceti let je film téměř pozapomenutý, vyjma ústřední melodie, která se stále přehrává při různých běžeckých soutěžích. Stejně jako v případě "1492" - Vangelisova hudba předběhla v legendárnosti film o několik délek. Když to vezmu kolem a kolem, "Ohnivé vozy" jsou dobrý film. Ovšem díky uspávající první polovině nemohu dát více jak 60%. ()
Na tenhle film jsem se hodně těšil a měl jsem od něj nemalá očekávání. Bohužel však musím, ač nerad, konstatovat, že realita za očekáváními trochu zaostala. Film Ohnivé vozy má totiž v mých očích jednu zásadní chybu, díky které jsem si ho nevychutnal tak, jak bych měl. A tou chybou příliš velké množství hlavních postav. Já se prostě v těch britských běžcích neorientoval a měl jsem problém určit, kdo je kdo, a to je bohužel vada u filmu dosti podstatná, a ještě více to vadí u dvouhodinového filmu. Naštěstí však to je opravdu jen jediná chyba, jinak se jedná o vpravdě kvalitně zfilmovaný příběh o skutečných sportovcích, kteří snili o zisku olympijské medaile a podřídili tomu velmi mnoho. Tenhle film totiž svou nepopiratelnou kvalitu má, příběh je podaný velmi dobře, takže kdyby to tvůrci zkrouhli o dvě tři postavy a nechali tam jen Erica a Harolda (myšleno ze sportovců), bylo by to ideální. Kromě kvalitně zpracovaného příběhu je dalším kladem výtečně zvládnuté prostředí, opravdu jako bych se ocitl ve 20. letech minulého století. Kostýmy, kulisy, exteriéry, to vše bylo zvládnuto naprosto na jedničku. Pochválit je třeba také herecké výkony, které byly bezesporu velmi kvalitní a které také mají podíl na kvalitě filmu. A na závěr musím vyzdvihnout nadpozemsky krásnou hudbu (ano, tento termín zde už použila Galdriel a já bych to nenapsal lépe), která je prostě neskonale krásná. Navíc tato hudba se pak stala součástí mnoha jiných filmů (většinou je použita při filmových scénách, když někdo někam s radostí běží a nakonec se to zvrtne, např. je tato hudba použita ve filmu Bláznivá dovolená, když Clark Griswold běží nadšeně s celou rodinou do Wollyworldu a ten je zavřený, nebo jsem tuto hudbu zaregistroval i ve filmu Madagaskar, když se na pláži běží přivítat lev Alex se zebrou Martym, aby pak nakonec Marty před Alexem začal zdrhat, ale těch filmů bude určitě více) a já jsem rád, že už konečně vím, ve kterém filmu zazněla poprvé. Takže když to tak sesumíruji, nebýt té podstatné vady s mnoha postavami, bylo by to maximální hodnocení, takhle musím jednu hvězdu ubrat, ale i tak jsou to krásné čtyři hvězdy. Ale že by si tento film zasloužil Oscara za nejlepší film, o tom přesvědčený nejsem. Ostatní Oscary však tenhle film získal zcela poprávu, obzvláště tedy neocenit tu úžasnou hudbu by byl hřích. ()
Přestože jsem opět pilně a trpělivě hledal, už poněkolikáté se mi nepodařilo najít důvod, kterým akademici argumentovali při volbě oscarového vítěze. Netvrdím, že Chariots of Fire je obyčejný a průměrný snímek, ale ve svém oboru sportovních dramat o cestě na vrchol není ani ničím výjimečný nebo překvapivý. Pro mě bohužel celkem nudný a rutinní zážitek, jehož monotónnost občas naruší jen úžasná Vangelisova hudba (zde je Oscar zasloužený) a herecký výkon Iana Holma. Točit ten film v současnosti, Usain Bolt by byl v hlavní roli jistě značným oživením :-) 60% ()
Vangelis podpořil dnes již legendární hudbou tento sporotní film, který v současnosti, nebo alespoň na mě působí děsně přiblblým dojmem. Navíc jsem si původně myslel, že to budou závody aut, protože kdo by čekal od názvu Ohnivé vozy nějaký austenovský běžce. ()
Reklama