Réžia:
Michael TuchnerScenár:
John GayKamera:
Alan HumeHudba:
Ken ThorneHrajú:
Anthony Hopkins, Derek Jacobi, David Suchet, Gerry Sundquist, Tim Pigott-Smith, John Gielgud, Robert Powell, Lesley-Anne Down, Nigel Hawthorne (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Krutěji se už k němu osud zachovat nemohl: znetvořené tělo, odpor budící, hrůzu nahánějící tvář. Obluda. Stvůra. Démon. A přece stvoření bezmála lidské. Quasimodo. Nalezenec, vyrůstající ve velebných zdech chrámu Notre Dame, jehož jedinou radostí se staly zvony. Zvony, jimž věnoval všechnu svou energii, sílu a lásku, zvony, které jej na oplátku připravily o to poslední člověčí, co mu zbývalo, o sluch... A přece i v této ubohé karikatuře člověka se ukrýval vznešený duch, bilo vřelé srdce. Srdce, schopné těch nejposvátnějších lidských citů: lásky, pokory, sebeobětování... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (33)
A maminko, co znamená ten romantismus? Že se budeme dojímat nad příběhem mrzáka a budeme se divit, že má lidské srdce (je tento fakt natolik zarážející?)? Opravdu? To je všechno? Nejspíš ano... Ale hrajou dobře. Změní to něco? Některá vrcholná umělecká díla mě zcela míjejí. Vážně se snažím s daným stavem něco učinit, leč výsledky veškeré žádné... A možná je to tak v pořádku (2,5 hvězdičky). ()
Jen z hlediska obsazení pozoruhodná adaptace: kolem luzné Esmeraldy (tentokrát docela slušně hrající Lesley-Anne Down) se točí bratr Cadfael, Hercule Poirot a Hannibal Lecter. A pak si chudinka má vybrat. :) Bez mučení přiznávám, že jsem tenhle film vyhrabala kvůli Davidu Suchetovi a nakonec ho málem nepoznala. Derek Jacobi je v roli vilného frátera výborný, za Sira Hopkinse hraje hlavně jeho maska a David moc prostoru nedostal, takže nakonec je z toho průměr. Roli hraje nejspíš i to, že od Victora Huga mám raději Bídníky a z Kvasíků je mým favoritem Quasi The Great. :) ()
Zatím třetí zpracování románu Victora Huga, které jsem viděla. Tolik výborných herců a tak chladné zpracování až zaráží. Mile mě překvapili pouze David Suchet jako král zlodějů a Anthony Hopkins v titulní roli zvoníka z Notre Dame. Básník Pierre a cikánka Esmeralda se spolu potkali i později, v roce 1984 v Posledních dnech Pompejí , kde jejich účinkování bylo mnohem zdařilejší a jejich role jim mnohem více sedly než ty zdejší. Nenadchl mě ani můj oblíbený Derek Jacobi v roli Frolla, neboť jak Harris (ve zpracování z roku 1997) tak zejména Alain Cuny (v tom z roku 1956) byli v roli "očarovaného" kněze mnohem lepší a podobné to bylo i s Esmeraldou, do níž se krásná Lesley-Anne s chladně modrýma očima podle mého názoru vůbec nehodila. Oproti knize i zpracování z roku 1956 byly některé pasáže, nevím proč, vynechány a chyběla tomu i dramatičnost a spád proti předloze poněkud velmi překopaného zpracování z roku 1997. Předělaný konec tohoto filmu potom přičítám na vrub americkému podílu, nevěřím tomu, že by se ve staré dobré Anglii chtěli mstít Francouzům za Johanku z Arcu právě tímto způsobem. Čisté tři hvězdičky - takové to moc toho sice nepokazili ale ani nic moc světového teda neučinili... ()
Kvalitná adaptácia najslávnejšieho Hugovho románu. A vôbec nevyzerá, že má iba televízne spracovanie. Kvalitné herecké obsadenie a citlivo vykreslené osudy hovoria skôr o opaku. Keď Quasimodo objíma sochu diabla a prihovára sa jej: "Prečo tiež niesom z kameňa", má to svoju silu i dojemnosť. Hopkins nikdy nevyzeral "krajšie" a ide dôstojne v šlapajách takých quasimodovských velikánov, akými boli Quinn či Laughton, a pritom je stále pod maskou poznať, o koho ide. Akurát Lesley-Anne Downová v roli Esmeraldy nedosahuje krásy vnád Lollobrogidy či O'Harovej, ale to je detail. Ostatné herecké osadenstvo vôbec nie je do počtu a zdatne sekunduje, či už Jacobi, Powell alebo Derek "Poirot" Suchet. Celkovo ide o poctu románu, preto sa ho ani nesnaží nijako meniť či nadstavovať. ()
Když jsme měli Hugův Chrám matky boží na škole jako povinnou četbu, přišel mi tenhle film převelice vhod. Přes třetí sloup v chrámové lodi (rozuměj - strana 13, Mistr začal knihu bavritým popisem interiéru chrámu) jsem se při četbě knihy prostě nedostala. Nemám proto dodnes tušení, jak končí literární verze, a ano, neštítím se to říct, je mi to totálně buřt. Z těch tří verzí filmových a jedné divadelní, které jsem shlédla, mi tato utkvěla v paměti jako jediná. Nemá smysl si namlouvat, že to bylo kvůli uchvacující práci s kamerou nebo jemnokresbě emocionálních pochodů šesté postavy zleva v davu vysmívajícího se Quasimodovi. Všichni dobře víme, že je to kvůli svaté trojici, jež se mi ve filmu sešla - Anthonymu Hopkinsovi, Dereku Jacobimu a Davidu Suchetovi. Britové, když chtějí, umějí svá díla obsadit dle mého gusta. A za to jim dík! :-) ()
Reklama