Obsahy(2)
Osudy hlavního hrdiny filmu Protivník nám vzdáleně připomenou Apuův životní příběh. Mladý Siddhártha má rovněž problém uplatnit své vědomosti a schopnosti v praxi, celou situaci komplikují také události v jeho rodině. Na jedné straně poznává hrdina lásku, touží po osobním štěstí, na straně druhé se střetává s korupcí a hluboko zakořeněnými třídními rozdíly. Po dlouhém hledání nachází zaměstnání daleko od domova. Tady, bez přátel, bez milované dívky, bez rodiny, začíná nový život dospělého muže, který našel sám sebe. (NFA)
(viac)Recenzie (5)
Můj první (a zřejmě poslední) Ráj viděný v kině. "Protivník" by byl jeho typickým snímkem, nebýt ovšem hrátek s možnostmi filmu á la Godard - hned na začátku nám naservíruje záběry v negativu a byl jsem přesvědčen, že je to chyba kopie, ale není. Občas nějaký ten zastavený obraz či třeba představa, jak zabíjí šéfa své sestry, se kterým se právě střetává atd. Jinak je zajímavé, jak moc anglických slovíček používají Indové, když se baví mezi sebou ve svojí mateřštině. ()
Nejprve k názvu: zatímco "prati" znamená určitou vzájemnost "proti sobě", "द्वंद्व (dvandva) je znakem duality. Významu se nejvíce pak blíží anglické slovo "adversary", které znamená nejen "protivník či sok", ale "ďábel, našeptávač". Téma i jeho zpracování patří do velkých témat indoevropské kultury. (Japonci by to tak netatočili; buď húře či lépe, ale prostě jinak.) Podstatu filmu dobře vyjadřují dvé uvedené recenze (Dikaiarchos***** i Bubble74****), pokusím se je shrnout dohromady: ()
Po smrti otca je Dhritiman Chatterjee nútený ukočniť štúdiá a nájsť si prácu, aby nejak vyživil rodinu. ale v krysom závode nemôže súťažiť. Satyajit Ray vykreslil vnímavý portrét vyškoleného ale ľahostajného charakteru snažiaceho sa usporiadať svoj život v stresujúcom prostredí mesta Kalkata. Ostatné postavy sú taktiež prenikavo vykreslené v tomto ostro sledovanom príbehu indického majstra žánru. Nakoniec je zaujímavé, že za vznik filmu sa datujú aj roky 1970 a 1971. ()
Siddhartha je inteligentní a citlivý idealista, který po smrti otce zanechal studií medicíny. Žije ve své milované Kalkatě v malém bytě s matkou a sestrou, která má sice velmi dobře placenou práci asistentky, ale využívá k ní svou ženskost a krásu, což on považuje za urážku rodinné cti. Dále i s mladším bratrem, který se angažuje v revolučním hnutí Naxalitů. Ani s jedním nemůže nalézt společnou řeč. Dny tráví bezcílným touláním městem a neúspěšným hledáním zaměstnání. Svou tristní, každodenní realitu si zpestřuje fantazírováním a vzpomínkami. Zloba a frustrace se v něm neustále hromadí, až nakonec vyústí v explozi... Úplně odlišný Ray, než které jsem doposud viděla. Nejvíce se přiblížil svému oblíbenému neorealismu. Ubral lyriku a poetičnost a přitvrdil v politické i sociální provokaci. Experimentoval i s různými filmovými technikami, použil například jump-cuty nebo záběry v negativu. ()
Film dýchá čistě, kreativně, přirozeně a zrovna tak protagonista vydechuje molekuly své jedinečné rozšiřující bystrosti a nerozklondatelné integrity do ovzduší, doufaje, že to okolí opětuje existencí stejně povzbudivé duchaplné atmosféry vhodné k zpětnovazebně občerstvujícímu nádechu. Jenomže paradoxně (ačkoli ne paradoxně ve společnosti, pro kterou je paradox územ) jsou Siddhárthovy vzácné mentální živiny, jak během své zaměstnanecké odysseje zví, pro neovzdušnitelné klima systému a jeho nelidsky pokroucené soukolence neabsorbovatelnými, jedovatými, kontraproduktivními prvky. Odpovědí na Siddhárthovu poptávku po okysličeném vdechu je systematické sunutí jeho osobnosti do dusivého vzduchoprázdna, stvrzení nesourodosti dýchajícího člověka a hermetického bezduchého systému, a tím zrod vzájemného protivenství a pochopitelného revoltního zalapání po dechu. // Nezapomenutelné závěrečné katarzní minuty. Nádech. ()
Reklama