Réžia:
Thomas JahnKamera:
Gero SteffenHudba:
Christian NeanderHrajú:
Til Schweiger, Jan Josef Liefers, Thierry van Werveke, Moritz Bleibtreu, Huub Stapel, Leonard Lansink, Ralph Herforth, Hark Bohm, Jürgen Becker (viac)Obsahy(1)
Nejúspěšnější německý snímek roku 1997 překvapí neotřelým využitím moderních filmových klišé, humorem a originální symbiózou hned několika žánrů. Hrdiny jsou dva muži, umírající na rakovinu, kteří se rozhodnou, že si "osladí" a "opepří" poslední dny, které jim zbývají, cestou k moři. Snímek, zřetelně inspirovaný tvorbou Quentina Tarantina, je navíc plný filmových odkazů. Navzdory četným přestřelkám a honičkám tu není ani kapka krve a ani jeden zavražděný, i když smrt obchází velice blízko. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (643)
V německé kinematografii se jedná o hoooodně dobrej pokus o Tarantinovku, ale zas taková palba to nebyla! ()
Docela dobrý film. Zajímavé je, že je dobrý i přestože je německý. ()
Sice je z toho cítit spousta filmů (Pulp Fiction, Drž hubu, Sbal prachy a vypadni), ale Němci se s tímto filmem překonali. Hodně zábavná a zajímavá jízda dvou týpků, kteří mají nevyléčitelnou nemoc a nezbývá jim příliš času, k moři, které nikdy neviděli. Oba si chtějí splnit některé ze svých nikdy neuskutečněných snů a tak se z tvrďáka a kliďase stává nerozlučná dvojka v honbě za dobrodružstvím. Hlavně ze začátku film neměl chybu a některé hlášky byly perfektní. Ale přece jenom si to po celý film neudrží takové tempo. Film bohužel postupně ztrácí a chvílemi je to takové kostrbaté a neuspořádané. Co se ovšem zábavnosti týče, tak film je velmi povedený. Některé komické situace a scénky neměly chybu! 85% ()
Na doporučení jsem se na tento film podívala. Byla jsem překvapená, celkem se mi snímek líbil. Sice ne až tak moc, aby to bylo na plný počet. U mě, kamenem úrazu bylo přehnané napodobování Tarantina, místy mi to lezlo krkem a chvilkami mi snímek připomínal Pulp Fiction. Jinak jsem si všimla, že Klepání na nebeskou bránu má zde pomyslnou nálepku nejlepšího německého filmu. Já osobně německou kinematografii zavrhla už dávno a proto je pro mě překvapením že němci točit filmy umí nebo spíše uměli, tenhle film je toho zdařilým příkladem. ()
Asi tu budu za rouhače ale... čekal jsem něco víc. Kdysi dávno jsem viděl (název si nevybavuji) film s podobným námětem (road movie a rakovina) kde hlavní roli ztvárnil Timothy Dalton. Tehdy jsem byl z toho paf. Proti tehdejšímu zážitku je tohle o řád horší a dokonce je horší než film Než si pro nás přijde (2007). Zápletka s ukradeným Medákem 230, kufrem plným peněz, partou mafíků a snu o moři byla fajn. Nevadila mi ani zjevná inspirace Tarantinem a to jak střihem, tak hudbou... Strašné však bylo provedení. Tvrdím to pořád Němci prostě nemají humor. Pokud ano tak to dře... A nebo je chyba ve mně. Mám rád inteligentní anglický. Pár vtipů hlavně těch ironických tu ušlo, ale zbytek byla hrůza... Průpovídky mafiánů, policisté, přestřelky ze dvou metrů bez postřelených ... A vůči pitomému humoru zase haprovala zničehonic nasazená filozofická nota o moři a zapadajícím slunci a Nebi.... Delší čas jsem to chtěl vidět, ale trochu mne děsilo to téma. Teď vím, že zbytečně. Jen tak tak za tři hvězdy. * * * ()
Německý film=blbost. Tahle rovnice mi dlouhé roky jako první vyvstala v mysli, když se přede mnou někdo zmínil o kinematografii našich západních sousedů. Ale pak jsem se doslech o tomhle filmu, viděl jsem jeho vysoké hodnocení a pln očekávání jsem si ho tedy pustil. No a nemám slov! Všechna ta chvála, která byla ve zdejších komentářích již tolikrát zmíněna a přetřásána, platí ještě dvojnásob. Opravdu jedinečná a průlomová režie, přesná kombinace černého humoru a otřepané detektivní zápletky a nakonec i velmi upřímné a detailní nastínění obou hlavních hrdinů trochu ve stylu Jarmuschových filmů dělají z téhle šílené a netradiční "last party" jeden z nejlepších evropských snímků poslední dekády.. ()
Já můžu zemřít...budu moct povídat o krásném jadranském moři...proč tohle říkám? Protože v Nebi se povídá jenom o moři...ještě musím dodat, že nejlepší je asi ta scéna u pumpy :-D a BABY BLUE ()
Výborná německá hořsko-sladká komedie dvou lidí na konci své cesty. ()
Těla dvou sympatických chlapíků se nebezpečně sblíží s různými formami rakoviny. Nezřízená konzumace tequilly v suterénu nemocnice nastartuje v hrdinech myšlenku, že nechtějí zemřít v nemocnici, ale poslední chvíle života si touží pořádně užít. Vědomi si svojí nepostižitelnosti ukradnou auto, peníze, vyloupí čepací stanic, banku a plní si svoje přání, na které by při běžném způsobu života nemohli ani pomyslet. Jejich cestu k moři věrně doprovází hejno policejních aut a dva zabrždění zabijáci. Je to tak zábavné, jak jen film o dvou umírajících může zábavný být. ()
dokonalá kombinace pulp fiction, drž hubu, policejní akademie, bucket listu, roadtripu, kobry 11 a jánevimčehovšehoještě dokáže rozesmát i dojmout, ale především zaujmout svou lehkostí a hořkosladkým zpracováním... prostě pecka, která nepotřebuje obalit bůhvíjakou třešní, aby z ní byla dokonalá pochoutka! 90% ()
Velmi příjemné žánrové uchopení a svižně a vtipně napsaný scénář ve Vás dokáže namixovat tu správnou příměs humoru, melancholie a sarkasmu. Fóry jsou dobře vypointované, mají potřebnou šťávu (i množství) a přesto Vás film dokáže pevně provázat s hlavními herci tak, že to s nimi budete prožívat. Občasné sarkastické výstřelky a hyperbolické nadsazení některých částí filmu je pak dobře mířenou střelou do vlastních řad... Výsledkem je příjemná podívaná, která má potenciál pro to být kultovním dílem... ()
S rakovinou za lepšími (a akčnějšími, proč si to kurva neužít!?) zítřky. ()
RIP Rutger Hauer. A děkuji nejen za Slzy v dešti... ()
Nesnesitelná lehkost blížícího se nebytí - a jeden z nejstylovějších filmů jaký starý kontinent kdy stvořil. Zběsilá jízda snoubící stejnou měrou humor s akci a jemnou citlivostí o chlapech co nemají co ztratit, a prostě chtějí cítit, že jsou pořád ještě naživu. Tarantino zakořeněný v oduševnělém evropském artu. 9/10 ()
Takhle nevyvážený snímek jsem snad ještě neviděla. Ti dva umírající kluci mi byli děsně sympatičtí, ale pitvořící se gangsteři a policajti by se hodili spíše do hovadin, které režíruje Jaroslav Soukup. Co se týče charismatu hlavních postav, je tento film srovnatelný s "Než si pro nás přijde". Nebýt sekvencí určených pro diváky estrád TV Nova, mohl být srovnatelný celý snímek. Takto musím konstatovat, že Američané si o deset let později dali mnohem více scenáristicky záležet. Jeden z mála filmů, jehož remake byl lepší, než originál. ()
Nemohu si pomoci, ale tento film je podle mě dokladem stereotypu, že Němci neumí točit komedie. Snímek "Klepání na nebeskou bránu" jsem viděl poprvé před lety v televizi a dodnes si pamatuji, jak o něm říkali, že tehdy vrátil německé diváky do skomírajících kin. Když jsem se na něj po letech podíval znovu, pocítil jsem zklamání. Je to veskrze hloupý a komerční film, jehož režisér již nikdy stejný úspěch s jiným svým filmem nezopakoval. Trochu se obávám, že se při hodnocení tohoto snímku příznačně projevuje idealizace, se kterou si stále intenzivněji začínáme spojovat 90. léta - při detailnějším pohledu ale vysvitne, že ta doba nebyla o nic lepší ani horší než jakákoli jiná dekáda. Byly to prostě "devadesátky", a tenhle film je jejich typickým produktem. Při sledování jsem se neubránil pocitu, že jde o velmi přeceňovaný snímek, který navíc strašně zastaral. To, co jeden může vznosně nazývat inspirací tvorbou Q. Tarantina, já osobně shledávám jako prachsprostou vykrádačku, která nesahá původnímu vzoru ani po kotníky. A vlastně mě tam ta dějová linka s dvojicí zločinců-idiotů, kteří se snaží dostat zpět své auto, akorát otravovala, a nejzajímavější mi zde přišel nápad s dvojicí postav, které mají smrt na jazyku a rády by si před smrtí splnily poslední přání. Bohužel, i po této stránce film zklamává, protože se pohybuje daleko za hranicí uvěřitelnosti (mám kupříkladu značné pochybnosti, že člověk s diagnózou leukemie v pokročilém stadiu je schopen sexu s dvěma dívkami), a ve svém celkovém vyznění sděluje neobjevnou - a problematickou - message, že život se dá žít naplno jen s dostatečnou sumou na kontě. To, že si k ní ústřední dvojice na smrt nemocných sympaťáků pomůže přepadením benzinky a banky, film velkomyslně omlouvá odkazem na jejich chorobu, což mi osobně přijde jako velmi zavádějící. Pokud by měli všichni smrtelně nemocní pacienti naráz opustit zdi ústavů a začít vykrádat banky a dávat se na kriminální dráhu, aby si mohli plnit svá poslední přání, pak se obávám, že by nastal konec světa. Je to tak trochu v duchu hesla "po nás potopa" - a aby to bylo vtipné, tak jsou všichni filmoví policajti pochopitelně totálně neschopní, a sem tam do toho jedna z postav dostane svůj záchvat (a když jí náhodou dojdou léky, samozřejmě je lékárna jako na potvoru hned za rohem), aby se taky občas zabrnkalo na vážnou strunu a mohlo se pak v recenzích psát o neotřelé symbióze žánrů. A já si budu stát za tím, že hovno z toho, a tenhle film je svým způsobem jedním velkým políčkem lidem, kteří na rozdíl od vymyšlených filmových hrdinů - zločinců sympaťáků - doopravdy klepou na nebeskou bránu. ()
U mě se to minulo účinkem. Film je hodně srovnáván s Tarantinovým Pulp Fiction, ale to je poněkud zcestné. Je to německé a podle toho to vypadá. Němci nikdy nic kloudného nenatočili. ()
Tvrdé až kruté, přitom však zábavné. Přesně takový film jsem očekávala a dostala. Německé, asi tak. 75% ()
První minuty filmu mě navnadily na pohodovou komediální roadmovie, která se bohužel nakonec nekonala. Příjemná nadsázka se změnila v otravné křepčení a místo cesty za mořem začaly cvakat kouhoutky zbraní, které nikoho nesejmou. ()
Sympatický Nemec , čierny Arijec a to , že toto je dobrý film , sú strašne zavádzajúce pojmy ! Jednu hviezdičku udeľujem predavačke so žuvačkou , inak mi celá táto trápna hovadina nesekla ! ()
Reklama