Obsahy(1)
Satira Studia FAMU. Mladý manželský pár je vyrušen z milostného laškování netrpělivým bušením na dveře. Manžel otevře, do ložnice vpadne hromotluk v placaté čepici a vatovaném kabátě s velkým kufrem v ruce. Ihned se v bytě chová jako doma... Film vznikl v roce 1969 jako ročníkové cvičení Vlastimila Venclíka na katedře režie FAMU. Scénář napsal autor o dva roky dříve. Film byl pochopen jako otevřený útok proti tehdejšímu režimu a zabaven StB. Vlastimil Venclík byl vyloučen z FAMU. Absolvoval až v roce 1990. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (58)
Tak nevím, zda byl Vlastimil Venclík tak naivní nebo opravdu myslel, že mu toto projde. Rok po královské jízdě tanků do Československa. Tohle byla víc než jen otevřená kritika. Jenže odvahu nelze ještě nazývati uměním. Samozřejmě, že Pavel Landovský byl výborný. ()
Jakýkoli byl původní záměr, s odstupem času jde, i navzdory jízlivým podtónům, o neskutečně mrazivé podobenství o lidské povaze a možná o jeden z nejvýstižnějších filmů na téma česko-ruského "přátelství". Kvantum nabízejících se interpretací zde není na škodu. Nezvaný host má díky jisté významové zamlženosti stále ohromnou vypovídací hodnotu (posuďte sami, kolik "nezvaných hostů" si pouštíme do bytů třeba prostřednictvím moderních technologií). ()
Pod nenápadným cvičením studenta třetího ročníku FAMU se skrývá důmyslná satira na okupační poměry v Československu v roce 1968. Pod každým slovem můžeme nalézt nějakou narážku. Rus vtrhl do naší země, nikoho se neptal, nikdo ho nechtěl a přitom tu je. Konstatujeme fakt a netřeba o tom jakkoliv debatovat. Zprvu jsme vystrašeni, ale nakonec zjistíme, že ho máme rádi a za nikoho bychom jej nevyměnili. Naprosto geniální! ()
Spíš odvážné než dobré nebo důležité. Já to oceňuju, ale uměle navyšovat hodnocení se mi nechce. ()
Scénář k Nezvanému hostu sice vznikl ještě před srpnovou invazí do Československa, ale kdyby měl snímek možnost dostat se do distribuce, prakticky nikdo by nepochyboval o tom, že to je bezprostřední a velmi výstižná reakce na "bratrskou pomoc" vojsk Varšavské smlouvy. Bez ohledu na to, že sám Venclík souvislost mezi srpnovými událostmi a snímkem popírá, dokonale se strefuje do doktríny omezené suverenity a neblahého působení sovětských vojsk ve střední Evropě po konci 2. světové války. Konec konců, už předtím bylo Maďarsko a Polsko. Snímek mi přijde jako promyšlená, chytrá a vtipná záležitost a jako velmi výstižná alergorie tehdejších mocenských poměrů. Mohl bych tomu vyčítat chyby, ale tenhle kousek vznikl jako studentský film a vzhledem k tomu ho považuju za pětihvězdičkovou záležitost. Schválně, kolik si vybavíte studentských prací, které by stály za vzpomínku. Kromě Nezvaného hosta mě napadá už jen Němcovo Sousto a Svěrákovi Ropáci. Když tak uvažuju nad tím, která umělecká díla si spojuju se srpnem 68, tak je to právě Nezvaný host a Krylova skladba Bratříčku, zavírej vrátka. Celkový dojem: 90 %. ()
„To bude maminka…nebo nějakej ožrala, já se jdu podívat.“ Filmová hříčka stejně zábavná jako mrazivá. A Landovský si snímek ukradl celý pro sebe. Rád si Nezvaného hosta zase někdy pustím, za mě to budou silné 4*. „Měli jsme o vás strach.“ – „Nevíme, co bychom si bez tebe počali.“ – „Hele, neurazíš se? Radši netykat. Radši netykat, víš, jak to chodí.“ ()
"Ten vedle, ten má svini." Povedená satira, která nevypovídá jen o poměrech v totalitním Československu, ale o povaze českého člověka vůbec. Skvělý (typický) Pavel Landovský. ()
Absolvenský snímek, který stál absolventa absolutorium. Ani se nechce věřit, že byl scénář sepsán už dva roky před invazí. Otázkou je, jak by byl přijat veřejností, kdyby k invazi nedošlo. Patrně by zapadl jako běžný absolvenský film. A když odhlédneme od podobnosti s chování nepozvaných nehostů, objeví se přesný obraz toho, jak se s takovými nezvanými hosty vyrovnáváme my. Po prvotním prostestu následuje nedobrovolné přijetí, které se postupně mění v odevzdanou rezignaci až po souznění s okupantem. ()
Odvážné, milé.. ()
,,Tady kóta 15, vše v pořádku - končím, přepínám!'' Tohle natočit jako studentský film v roce 1969 - to chtělo sakra koule! Film mi trochu připomenul Havlova Anděla strážného, ale jen v počátku tím vpádem a bezprostředním chováním nezvaného hosta. Pak už to začalo být husté a lehce absurdní. Závěr mne dostal. Možná tím pan Venclík nechtě naznačil, že bratrská rudá vojska ani nezvaní hosté hned tak neodejdou... Jsem moc rád, že jsem to viděl. * * * * ()
Díky za statečné skutky lidí jako je pan Venclík. ()
Nejzajímavější na této okupační alegorii je, že byla napsána dobrý rok před okupací. Bez ohledu na to však několikrát zde propíraný počet Lanďákových hodinek Venclíka nezvratně usvědčuje, že při realizaci už měl jasně na mysli bratrskou pomoc Varšavské smlouvy. Také proto vyznívá hra Nezvaný host od začátku jako prostinká, prvoplánová, byť chytrá, na jednom dobrém nápadu postavená angažovanůstka. Leč i tak je stále cítit, jakou silou musela na tehdejšího diváka působit. A hlavně se oním prvotním nápadem nevyčerpává, nýbrž motivem buďme-rádi-že-máme-hodného dosahuje nadčasovosti. Pokušení přidat čtvrtou hvězdu přesto odolávám s poukazem na nic moc umění, např. zoufale ochotnický úvodní dialog a celkový projev herečky sice sympatické, která však evidentně hraje jen ve chvílích, kdy jí režiser říká, co má dělat. Naopak Lanďák je boží (navíc ve své echt typische roli). Příjemnou marginalitkou je Václav Kotva v roli souseda. ()
"Tak milí študáci, tento semester máte za úlohu nakrútiť to, čo si predstavujete pod pojmom alegória. Minulý rok sme tu mali istú návštevu, ktorá by vám mohla poslúžiť ako inšpirácia. Ale tým sa neobmedzujte, vaše dielo môže v sebe niesť viacero významov"..."Výborne Vlasťa, tvoja práca patrí medzi najlepšie svojho druhu, aké tu na škole vznikli." O následných reálnych udalostiach po nakrútení filmu si možete prečítať vyššie...mrazí z nich ešte viac ako z filmu. ()
Čtyři hvězdičky za film a jedna za odvahu režiséra. ()
Slušné ročníkové cvičení, které vyprovokovalo poněkud přehnanou reakci. Podobné filmečky koneckonců skoro nikdo neuvidí... Každopádně malé české lidičky a jejich reakci na násilné vniknutí vetřelce do vlastního životního prostoru vystihl autor velmi trefně. ()
„Co si přejete? My Vás vůbec neznáme. Odkud jste? Tady nemůžete být … Co to pořád žvaníš? Všichni musíme poslouchat, tak ty budeš taky! Řek‘ jsem to snad jasně. Když mě sem poslali, tak tu musím bejt. Jako váš bratr, nebo přítel.“ To … to je naprosto neuvěřitelné. Neuvěřitelně absurdní. Plné černého až mrazivého humoru. A také strašidelně pravdivé. Venclíkův absolventský filmeček nám ukazuje povahu českého člověka naprosto otevřeně a bez příkras („Je to holt těžký, musíme se s tím smířit. Nic netrvá věčně. Musíme to vydržet“). Vůbec se nedivím, že putoval hned po svém zveřejnění do trezoru. Jen je velká škoda autorova promarněného talentu. Být hrdinou a svědomím národa se nevyplácí. ()
Manželka: "My Tě máme tak rádi." Rus: "Já vás taky. Ale jak říkám, raději netykat." Manželka: "Nezapomeňte na hlášení." - Rus (k manželovi): "Vem to dneska za mě." Zdánlivě absurdní snímek, který díky krátké délce nenudí a navíc trefně ukazuje příchod "přátelské pomoci". Podobné téma o nesvobodě, ale ve větším, rozvedeno např. ve filmu Ucho. ()
Nejangažovanější kousek co kdy vznikl na území Československa. ()
Absurdná dráma, z dnešného pohľadu určite. Navzdory drobným chybičkám, potešila silná myšlienka a irónia. ()
Pod nenápadným krátkometrážním filmem se vyskytuje umně vystavěný příběh, kterým si Vlastimil Venclík zadělal na pěkné problémy. Slovní útoky se obracely na film zdánlivě nevině vyhlížející. Normální česká rodina do níž zavítá neznámý člověk a poměrně hrubý. Nezvaný host nehodlá odejít, jak se ho tedy zbavit? Později jsme svědky absurdních a v kontextu k politickému dění té doby až tragických výjevů. Ano, Nezvaný host (Sovětský Svaz) neodchází a my jsme rádi, že je k nám aspoň tak hodný.... ()
Reklama