Réžia:
Jane CampionScenár:
Jane CampionKamera:
Stuart DryburghHudba:
Michael NymanHrajú:
Holly Hunter, Harvey Keitel, Sam Neill, Anna Paquin, Kerry Walker, Geneviève Lemon, Ian Mune, Pete Smith, Bruce Allpress, Cliff Curtis, Hori Ahipene, Mika X. (viac)Obsahy(1)
Vášeň je síla, vůči které jsme bezmocní. Nostalgická romance o lásce, která vzplála v drsném prostředí novozélandské pustiny. Do nehostinného prostředí bělošských osadníků přijíždí z Anglie za novým mužem němá Ada s nemanželskou dcerkou Florou. Přiváží s sebou milovaný klavír, bez nějž nemůže existovat. Zvláštní, uzavřená a oduševnělá žena se s obchodnickým manželem Stewartem neshodne. Postupně však podléhá jemnému nátlaku jiného muže, který odkoupil od Stewarta její nástroj. Posedle zamilovaný Baines jí postupně piano odprodává, a ona za to platí narůstající povolností. Ta je však stále méně vynucována; později má naplněný milostný vztah za následek prudkou reakci oklamaného manžela. Příroda je vůči bílým osadníkům krajně nepřátelská: neustále prší a všude je spousta bahna. Moře je stále bouřlivé, husté stromy a křoviska jsou jen obtížně prostupná. Vztahy mezi jednotlivými postavami jsou nejednoznačné a jejich charaktery jsou obtížně dešifrovatelné. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (394)
Jedinečný film! Ani neviem, čo vyzdvihnúť skôr, či skvele herecké výkony ústrednej štvorice, originalny príbeh, génius loci, alebo priam nadpozemsku Nymanovu hudbu. Kombinácia tohto všetkého je skratka zárukou výnimočného filmového zážitku. Mňam! ()
Oscar 3 : Herečka HR - Holly Hunter, Herečka VR - Anna Paquin, Scénář + 5 nominací: Nejlepší film, Režie, Kamera, Kostýmy, Střih. . . . . . . . . Zlatá Palma ()
Kolik musí žena obětovat, aby byla slyšet? Piano, symbol vyspělé společnosti, poskytuje Adě výsadu. V očích mužů se díky němu stává ženou z jiného, tajuplného světa, čímž je tradiční střet pohlaví obohacen o neméně směrodatný, antropologií lehce načichlý střet kultur. Zatímco Baines touží její svět blíže poznat, její manžel jej chce ovládnout, kolonizovat. Objemný hudební nástroj, který s sebou vláčí jako své břímě, pro protagonistku zároveň představuje možnost úniku do svého vnitřního světa. Díky Bainesovi sice postupně objevuje hudbu také mimo sféru vlastního hraní, zároveň se tím ale vzdaluje dceři, jejíž ztráta by pro ni představovala větší ránu než opuštění manžela. Jakkoli se rozhodne, samotnou ji nečeká štěstí, nanejvýš jen další bolest a ponížení. Ač tvoří jádro snímku klasický milostný trojúhelník a Ada v souladu s melodramatickými zákonitostmi působí jako magnet na veškeré utrpení, Jane Campion banální melodrama nenatočila. Nejzřetelněji se její feministické ohýbání pravidel žánru (mnohem zřetelněji například dává najevo, že muž se ženou nakládá jako s majetkem, s nímž může dle libosti handlovat), projeví nečekaným úhybným manévrem těsně před koncem. Z milostného příběhu o ženě, mužích a pianu se nakonec – s nemalými bolestmi – zrodí silná výpověď o emancipaci. Když si k silnému emocionálnímu zážitku a k herectví Holly Hunter, pro něž nemám slov, přimyslím překrásnou hudbu a kameru, zdá se být adekvátním hodnocení nejvyšší. Jenže v příliš mnoha scénách Piano nic jiného než onu hudbu a pěkné obrázky nenabízí a režisérčin koncept často dostává přednost před věrohodností v jednání postav. V tom je film melodramatický bezezbytku a bez podvratnosti. 80% Zajímavé komentáře: k212, ScarPoul, sidonka, mortak, Autenticita, Manesma ()
Koukat se na holou prdel Harvey Keitela je přesně to, co po náročném pracovním dni potřebuji. Ne, samozřejmě film není jen o jeho prdeli, například Stuart Dryburgh za kamerou doslova kouzlí a oscárek je ve správných pacičkách. Ani oscar za kostýmy nejsou střelou vedle, například než by si dotyčná dáma sundala tu obří sukni, mohl bych si jít na poštu pro první důchod. Herecky září Holly Hunter, ale měla to trošku ulehčený, protože mužský postavy byli psaný čistě pro její postavu, takhle jednoduchý mužský charaktery napíšou studenti v prvním ročníku famu od čehož se odvíjela zápletka příběhu, která díky tomu dostávala hodně amatérskou příchuť. ()
Ústřední čtveřice postav rozehrála velmi působivé drama, v němž nemůže být zřejmých vítězů ani poražených. Zápletka, rozehraná kolem piana, je opravdu velmi pečlivě zpracovaná a jedinečně zahraná. Kromě dramatického dopadu diváka možná zaujmou i odvážné milostné scény mezi Harvey Keitelem a Holly Hunterovou, které rozhodně nemají za účel navodit nějaké pohoršení, ale přesně koncipují vztah mezi oběma zúčastněnými. Jane Campionová si tímto filmem nasadila laťku dost vysoko. ()
Na film jsem šel z čistýho zájmu o novozélandskou krajinu. Počítal jsem s tím, že se bude z velké části jednat o romantický příběh. Nakonec jsem dostal to, co jsem chtěl a ještě navíc jeden tragický příběh. ()
║Rozpočet $7miliónov║Tržby USA $40,157,856║Tržby Celosvetovo $62,200,000║ čudný film, kde ma najviac zaujala kamera a hudba, ináč toto nebolo moc pre mňa, absolútne nezaujímavý dej /40%/ ()
Kdybych hodnotil pouze hlavní hudební motiv od Michaela Nymana dal bych jednoznačných 5*. Bohužel dokonalosti této hudby film nedostál tak jak bych si představoval. Obsahuje pár slabších okamžiků, které se vzhledem k celku jen těžko odpouští i přes krásnou kameru, výpravu, a jak jsem již řekl, hudbu. Herecké výkony jsou úžasné a hlavně Holly Hunter své němé postavě dává život svým talentem. Hned za ní je její dcera Anna Paquien, která hraje přesně pro akademii. Harvey Keitel ve své nové póze je přesvědčivý. Jane Campion točí film o ženě, co dělá věci po svém a podle toho, jak to cítí. Piano není dokonalý snímek, ale obsahuje několik myšlenek a je působivě natočen. ()
Neuveritelne pusobivy je tento film, jehoz prednosti krome obou vybornych herecek i nadmiru povedeny hudebni doprovod. ()
Scénář: Jane Campion .. Žil jsem v domnění, že hereckého Oscara má za Piano pouze Anna Paquin. Když se mi tento letitý rest dostal nyní na obrazovku, říkal jsem si, že to není možné, že ta její mamka (Holly Hunter) hraje přímo božsky, tak jak mohla udělat Akademie zrovna tady chybu? Po filmu, až jsem si projížděl jeho profil, bylo vše jasné. Můj omyl. Jinak jen lehce nadprůměrný film, nic čím by mne vyloženě drancoval, ale herecky má své kvality a hudba skrze piáno, můj oblíbený nástroj, má své kouzlo. ()
Asi nejsilnější filmové dílo, které kdy bylo natočeno o ženském údělu v patriarchálním světě... Jane Campion už nikdy nenatočila tak vynikající (a slovy jen těžko vystihnutelný) film... Film, který popisuje ženskou duši...a nemluví o ní ani tak svým (byť převelice silným) příběhem, ale především hudbou... V případě Piana skutečně nelze nezmínit emocionálně strhující a v pravém smyslu toho slova KRÁSNOU hudbu Michaela Nymana... K čemu tu Jane Campion vlastně odkazuje? Je v obecném povědomí, že Platón ve svém hierarchickém systému idejí na jeho samý vrchol dosadil právě ideu hudby... Hudební složka jako emotikon filmového snímku. Piano - hudební nástroj - symbol - atribut - nádherný a hluboký film... ()
Zavřít oči a užívat si po dvě hodiny Nymanův soundtrack, to je jediný způsob jak lze bez úhony přečkat tuto lacinou rádoby artovou harlequinku s tím vůbec nejnesnesitelnějším frackem v dějinách kinematografie. ()
Výjimečný milostný příběh. Propracovaný psychologický film a silné erotické drama. Zvláštní snímek o moci hudby a vášně. Natočeno neuvěřitelně vytříbeně, s překrásnou hudbou Michaela Nymana a umělecky výborně stylizovanou kamerou Stuarta Dryburgha, dokonalou jak v detailech, tak ve velkoryse pojatých celcích. Asi nejlepší snímek natočený v devadesátých letech, který jsem viděl. ()
V životě každého z nás je kus prázdnoty. Někteří lidé ji vyplňují uměním, jiní se o to snaží Bohem a další třeba studiem. Pro mě to byly vždycky drogy. Pro Jane Campion to byla hudba. Navzdory přemlouvání mě ale film nepřemluvil, což může značit dvojí – film je špatně zhotovený (přece jen Campion od té doby nic kloudného nenatočila), nebo mi něco uniklo a uniká. ()
VYNIKAJICÍ Holly Hunterová + NÁDHERNÁ hudba Michaela Nymana + silný příběh + skvěle nasnímané exotické prostředí Nového Zélandu + emoce + zatraceně cool vymakaný a pokérovaný Harvey Keitel = silné čtyři hvězdy ()
(4,5*) ()
rozpočet : ? tržby americke : $40,157,856 ()
Dokonale zahrané, až se rozbuší srdce, s hudebním doprovodem, který dojímá a jako celek tak krásné a lidské, až to bolí. ()
Prvni film, kterej sem od Campion videl a hned takova bomba. Nejdriv to sice vypadalo, ze film bude o tom, jak hlavni hrdinka furt chce hrat na piano, ale nakonec z toho bylo pusobivy romanticky drama. Pribeh dokaze behem chvile zaujmout a drzi si vysokej standart prakticky az do konce, kdy tempo krapet povoli. Hodne se mi libila hudba a prostredi, kde se pribeh odehraval, tohle samy rozehrat nekde ve meste, tak by to urcite nepusobilo ani z poloviny. Co se tyce hercu, tak Holly to mela na jednu stranu lehci, pac nemusela mluvit, ale na druhou stranu musela vse zahrat jen vyrazove. Sice se vetsinu casu tvari divne a nestastne, vali oci a vypada jak mrtvola, ale musim uznat, ze to byl pusobivej vykon hodnej oskara. Kdyz jsem se dovedel, ze film ma tri oskary, bylo mi jasny, ze jeden je Holly a ty druhy dva jsou za film, hudbu nebo za dalsi dva hlavni hrdiny, uchvatnyho Harveyho Keitela a Sama Neilla, kterej, ackoliv mel mensi prostor, hral taky senzacne. Ale pak jsem se dovedel, ze ho dostala Anna Paquin. Proboha za co? Netvrdim, ze byla spatna, ale neprisla mi ani nijak vyjimecna, minimalne Harvey si ho zaslouzil, ale nebyl ani nominovanej. Coz me trochu nasralo, ale to uz nijak nesouvisi se samotnym filmem, kterej je fakt uzasny drama a zaslouzi si 5*. ()
Jeden ze 100 největších filmů všech dob časopisu Entertainment Weekly. ()
Reklama