Scenár:
Rjóe CukimuraHudba:
Juki KadžiuraHrajú:
Hóko Kuwašima, Kotono Micuiši, Tošihiko Seki, Aja Hisakawa, Hitoši Takagi, Taró Arakawa, Šinpači Cudži, Fumihiko Tačiki, Kumiko Higa, Hiroši Janaka (viac)Epizódy(26)
-
Kuroki te no šodžotači (E01)
-
Hibi no Kate (E02)
-
Ansacu júgi (E03)
-
Nami no Oto (E04)
-
Re Soruda (E05)
-
Majoi neko (E06)
-
Unmei no Kuroi Ito (E07)
-
Intokkābire acte I (E08)
-
Intokkābire acte II (E09)
-
Šin no noir (E10)
-
Gekka no čaen (E11)
-
Šikakukó (E12)
-
Džigoku no kisecu (E13)
-
Mireiju ni hanataba o (E14)
-
Reigan saššu acte I (E15)
-
Reigan saššu acte II (E16)
-
Corsica ni kaeru (E17)
-
Wataši no jami (E18)
-
Soldat no rjóte (E19)
-
Cumi no naka no cumi (E20)
-
Mumjó no asa (E21)
-
Tabidži no hate (E22)
-
Zanka udžó (E23)
-
Ankoku Kaiki (E24)
-
Góka no fuči (E25)
-
Tandžó (E26)
Obsahy(1)
Půvabnou Korsičanku Mireille Bouquet živí nikoli nezajímavé povolání: jejím denním chlebem je zabíjení lidí na zakázku a nutno podotknout, že ve svém oboru patří k těm nejlepším. Svoji zásadu pracovat vždy a za všech okolností sama je nucena porušit toho dne, kdy ji vyhledá mladičká Japonka Kirika Yumura a žádá po ní, aby jí pomohla poodhrnout roušku její tajemné minulosti: Kirika totiž trpí naprostou ztrátou paměti a jistá si je pouze a jedině svými obdivuhodnými schopnostmi zabijáka. Kirika a Mireille, jejichž osudy jsou jakýmsi záhadným způsobem značně propletené, se za kuriózních podmínek dohodnou na spolupráci a zakládají zabijácké duo „Noir“ – to ještě ale netuší, že toto jediné jméno je vtáhne do víru událostí vskutku monstrózních. Šestadvacetidílný japonský anime seriál se stal jedním z nejoceňovanějších děl tohoto žánru za rok 2001. (kiddo)
(viac)Recenzie (68)
Moc peknej serial. Po uvodnim seznamovacim dilu se Noir zacina jevit spise jako serial epizodniho typu, kde kdyz vynechate dil, tak se zas tak moc nestane. Ale zhruba po prvni tretine se to zmeni a vy stale kousek po kousku odhalujete minulost obou divek. Muj prvni anime serial, dojmy veskrze pozitivni. ()
Hudba. U ní Noir začíná i končí. Vytváří bohatou paletu témat spjatých s jednotlivými postavami nebo určitým typem scén a právě tahle šikovně vkomponovaná témata táhnou atmosféru. Pokud u akčních vložek neumírám nudou, je to jen kvůli motivu Salva nos; pokud přistoupím na poetiku vzpomínkových sekvencí, je to zase především kvůli hudebnímu doprovodu... Ostatní složky seriálu kvalitativně převyšuje až příliš a to nedělá dobrotu. Ona kombinace zvuku a obrazu nevytváří zdaleka tak intenzivní spojení jako v .hack//SIGN; občas předvede kouzelné panorama, ale opravdu jen občas, větší pozornost je věnována všednímu (šedému) ději a soubojům. Ty jdou mimo veškeré mantinely logiky a Mašimo v nich dokazuje totéž, co později v .hack projektech – prostě je neumí. Nemám nic proti akčňárnám, v nichž má jedna strana svými schopnostmi navrch a deklasuje desetinásobnou přesilu nepřátel, ale nesmí to být podáváno tak, že nejsou „špičkoví zabijáci“ schopni ani základního krytí a v přímé konfrontaci klidně několik vteřin jen dělají trapné grimasy, aniž by stiskli kohoutek, protože jinak by museli naše hrdiny zabít už ve druhém díle. Souboje nablízko jsou ještě jakž takž, přestřelky jsou ovšem k smíchu (nebo k pláči - dle chuti) a do podprůměru je pozvedává zase a pouze hudba. O příběhových kvalitách se ani nerozepisuji, Noir je blábol, spatlanina všemožných klišé, jakou umí snad jen Japonci (i když meta Metal Gear Solid je stále daleko). Nejvíc mě iritovala ústřední dvojice zabijáků, která mi svou psychologií v lecčems připomněla NGE. Sice bez zaváhání masakrují desítky lidí, ale když je to potřeba, promění se v klepající se ufňukaná cosi, neschopná pronést souvislou větu a mající spoustu citových potíží se sebou samými. Pomalu v každé epizodě na sebe navzájem (s častou výpomocí Chloé) zcela nesmyslně míří a pak propukají v další výbuch papundeklových emocí. Vcelku se mi líbily některé epizody uprostřed, už se v nich po impotentní úvodní třetině začalo něco dít, ale ještě nesklouzly do úplného dějového hnoje (závěrečná třetina). A jen vzpomínka na ně a výbornou hudbu mě odrazuje od nižšího hodnocení. / / / / / Největším kladem je tak postava Chloé – půvabná jako její jméno, vyrovnaně působící, nádherně oblékaná, s překrásnými vlasy a ultimátním hlasem. Je smutné, když já považuji za nejlepší scénu seriálu společnou koupel Kiriky a Chloé. 0:-) [slitovné **] ()
Kirika Yumura ztratila paměť. Jediné, co ví, je, že umí opravdu dobře zabíjet lidi. Mireille je jedna z nejlepších zabijáků na světě. Ty dvě se setkají a uzavřou dohodu. Mireille pomůže Kirike odhalit její minulost, ale až ji zjistí, Mireille ji zabije. Tohle se odehrává v prvním díle a dává to tušit, že diváka čeká nemálo tajemných odhalení. První třetina seriálu je spíše akční, Mireille dostane "zakázku", spolu s Kirikou ji splní, a občas se dozví indicii, která je posune v pátrání po minulosti. Zde bych vyzvedl akční scény, které jsou IMHO velmi dobře vymyšlené a naanimované (např. hned v druhém díle přestřelka v potemnělém casinu). V druhé třetině se na scéně objeví tajemná a vlivná organizace s dlouhou a spletitou historií a v pátrání se objevují nové stopy, včetně toho, co vlastně znamená "Noir". Konec je vyvrcholením toho všeho, a jak bývá u anime zvykem, je hodně emotivní. Druhou specifickou zmínku bych věnoval velmi povedené hudbě, včetně imho vynikající a dechberoucí skladbě "Canta per me". Lepší 4*. ()
Ze začátku jsem Noiru příliš nevěřil, sice tam byla zajímavá zápletka, nebo spíš mě seriál dokázal navnadit na ono velké tajemství kolem významu „Noir“, ale chybělo mi tam něco víc, co by mě k seriálu opravdu připoutalo. Akce byla fajn, na anime z roku 2001 vlastně úplně super (třeba při scéně s přestřelkou na schodišti jsem si s úsměvem vzpomněl na nejnovějšího Johna Vicka), ale chyběly mi tam výraznější emoce, nějaké intenzita (jako že se něco důležitého děje) a vůbec mi to přišlo v první polovině strašně roztahané. Mému dojmu absolutně nepomáhalo to, jak seriál neustále opakoval některé záběry, spíš naopak a když už jsem viděl během šesti dílů snad popáté mrkající malou Mireille, která právě našla svoje rodiče, tak jsem si říkal „Proč?“. Tyhle záběry, s kterými chtěli tvůrci navodit atmosféru a připomenout důležité okamžiky v první půlce fungovaly naprosto obráceně a obzvlášť při binge watchingu (sledování co nejvíce dílů seriálu v jednom kuse) to vysloveně štvalo, přišlo mi, že mě to okrádá o čas, že tím trpí atmosféra, že to celý příběh zbytečně natahuje. Stejně tak byla kvalita některých „případů z běžného života nájemných zabijáků“ značně kolísavá, občas jsem si novou zakázku dívek slušně užíval, většinou když byla nějak výrazněji propojená s hlavní zápletkou celého seriálu, nebo se objevila nějaká opravdu povedená záporačka (ano záporačka, většina mužských postav v tomhle seriálu totiž nestojí absolutně za zmínku, snad kromě strejdy Mireille a našeho Miloše Havla), ale byly tam i díly, které kdybych vynechal, tak by se asi nic nestalo. Stejně tak rozplétání všech tajemství působilo hodně zdlouhavě, vždyť ještě u nějakého šestnáctého dílu jsem si připadal, že hrdinky vlastně pořád znají akorát tak jméno nepřítele a nic moc navíc. Poslední výtka je pak absence krve, u seriálu, kde tolik lidí zemře, působí fakt, že je na obrazovce krev asi jen ve dvou scénách, opravdu hodně divně, nepřirozeně, jako kdyby tam ani neumírali lidi. Jestli to byl tvůrčí záměr, stejně jako u již zmíněného opakování scén a snahy autorů o minimum emocí, protože jde přeci o příběh nájemných zabijáků, netuším, ale pro mě nic z toho příliš nefungovalo. Naštěstí i v té první polovině byly opravdu skvělé díly, zvláštní ale je, že jako nejzajímavější a nejsilnější bych označil noční čajovou party. Co u mě hodně zvedá celkový dojem je pak polovina druhá, nebo spíš ta úplně poslední třetina (od návratu na Korsiku). V momentě, kdy vše dostane spád, začnou se už opravdu odhalovat všechna tajemství, začnou reálně pracovat emoce, a i ty atmosférická opáčka některých záběrů najednou fungují, je z Noiru 5* zážitek. Další věc, co seriál po celou dobu neskutečně tahá nahoru a co je tu prostě vynikající, je soundtrack od Juki Kadžiury. Stejně jako u .hack//SIGN i tady je ta doprovodná hudba prostě něco nezapomenutelného, nejde jí nevnímat, ale tentokrát podle mě na 100% pracuje pro anime a perfektně ladí s tím, co je na obrazovce. K tomu i zde obdivuji širokou paletu hudebních motivů, s kterou autorka přišla, jsou tu epické chorály, někdy kombinované s trochou té elektroniky, ale třeba i skladba u které se vám hned vybaví Itálie, jindy zase přijdou na řadu dudy… Tohle je za mě ukázka rozmanitého a úžasného hudebního soundtracku, další důkaz toho, proč si práce Juki Kadžiury vážit. Když k tomu přidám povedený opening a ending, tak hudebně je Noir jasných 11/10. Ve výsledku jsem si Noir užil, v závěru hltal doslova každý díl a chápu jeho vysoké hodnocení, přesto ale nemůžu zapomenout na své úvodní rozpaky, prostě na to, že mě ze začátku úplně nevtáhl. 7,5/10 () (menej) (viac)
Zpočátku dost zajímavé a s celkem sympatickými hrdinkami, ale čím víc se blížil konec a bobtnala nepřekvapivá "jakožemysteriozní" zápletka, tím víc se Noir nořil do temnoty nudy. Opravdu zajímavý přestával být seriál pomalu už od poloviny, ale sledovat se pořád ještě dal docela slušně... ale obzvlášť poslední čtvrtinu, kdy už bylo přesně jasné které trapnosti si ještě scénáristé vymysleli, u mě probíhalo už jen útrpné odškrtávání seznamu a čekání kdy už to konečně skončí. Děj je překombinovaná vykrádačka ze všeho možného a nenabízí víceméně nic zvláštního, stejně jako dosti ploché a předvídatelné postavy které mě svou předstíranou emocionální hloubkou vážně nezasáhly. Ale aspoň ta hudba je velice fajn až do konce. 6/10 ()
Galéria (37)
Fotka © ADV Films
![Noir - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/127/127710_a6078b.jpg)
Zaujímavosti (3)
- V druhej epizóde "Daily Bread" vidíme počas nakupovania Mireille a Kiriky obchod Bee-Train. Je to aj meno jednej zo spoločností, ktoré Noir vyrábali. (Flipper)
- Postava Miloš Havel je pomenovaná podľa dvoch notoricky známych českých politikov, premiéra Miloša Zemana a prezidenta Václava Havla. (Flipper)
- Koichi Mashimo vyrábal seriál v súbežne s .hack//SIGN. (Flipper)
Reklama