Réžia:
Magnus von HornKamera:
Michał DymekHrajú:
Victoria Carmen Sonne, Trine Dyrholm, Besir Zeciri, Joachim Fjelstrup, Tessa Hoder, Søren Sætter-Lassen, Thomas Kirk, Anna Tulestedt, Ari Alexander (viac)Obsahy(1)
Mladá Karoline sa snaží prežiť v Kodani po 1. svetovej vojne. Keď sa opustená a tehotná ocitne bez práce, stretne charizmatickú Dagmar, ktorá vedie ilegálnu adopčnú agentúru a pomáha matkám hľadať náhradný domov pre nechcené deti. Keďže sa Karoline nemá na koho obrátiť, ujme sa úlohy dojky. Medzi ženami vznikne silné puto, ale odhalenie šokujúcej pravdy o Dagmarinej práci nezostane bez následkov. „Dievča s ihlou je inšpirované skutočnými udalosťami okolo najkontroverznejšieho prípadu vraždy v dánskej histórii. Národná trauma, ktorá doposiaľ neprestáva rezonovať, nám aj dnes pripomína, čo znamená zatvárať oči pred hrôzami v spoločnosti,“ povedal Magnus von Horn. (Art Film Fest)
(viac)Recenzie (21)
Muž ve válce. Osamělá žena. Románek. Těhotenství. Znetvoření. Zrada. Nechtěné dítě. A ještě mnohem více se vejde do tohoto syrového a místy až velmi naturalistického do černobílého odstínu stylizovaného filmu z dánské Kodaně po 1. světové válce. Nečekal jsem mnoho, vlastně jsem si film vybral proto, že mi z festivalové nabídky v tom konkrétním čase přišel jako nejmenší blbost. Ale ono mě to opravdu chytlo, že jsem chvílemi snad zapomínal dýchat, v některých scénách mi bylo dokonce fyzicky i psychicky špatně a nechtěl jsem se ani na to plátno dívat. Strhující, emocionální zážitek se skvělými hereckými výkony i celkovou bezútěšnou atmosférou a hrdiny, které divák snad ani nemůže mít rád. Jeden z nejsilnějších filmů, co jsem kdy viděl! [30. Art Film Fest Košice] ()
Hodně temné drama inspirované skutečnou událostí, o kterém je nejlepší si předem nic nečíst. Protože i když je protagonistce Karoline nejhůř jak může, přijdou další nečekané rány. Z působivé výpravy cítit špínu a beznaděj doby, místy nadchne až expresionistickými kompozicemi, kterých význam symbolicky dotváří Karolinin válkou znetvořený manžel. Spousta detailů, u kterých se pozastavíme, jak a v jakém diskomfortu lidé žili ne zas tak dávno (před sto lety). Vic Carmen Sonne v hlavní roli vede film brilantním tichým projevem, který později na menším prostoru ale stejně intenzivně zatemňuje (doslova) veteránka Trine Dyrholm. Herecká mimika zde hraje prim. Divačky budou mateřinské momenty v příběhu prožívat ještě silněji, v sálu bylo slyšet mnoho sikání a vidět zakrývání si očí. [Cannes FF] ()
Největší psycho a depka tohoto festivalu. Takhle ztichly Velký sál si nepamatuju, nejen při titulcich a odchodu, ale ještě ve frontě na záchod byli všichni zamlklí. ()
Uf, tak to bylo tedy veselé! Už z Cannes se nesly zvěsti o poměrně temném a mučivém snímku, ale musím říct, že Dívka s jehlicí se vydala ještě dál a takovými směry, jaké jsem vůbec nečekal. Klobouk dolů před naprosto odevzdaným hereckým výkonem Victorie Carmen Sonne, jejíž odvážné a naprosto přirozené herectví je pro diváka opravdu pohlcující. Magnus von Horn má cit pro atmosféru a velmi uvěřitelné dobové zasazení, chvílemi jsem se do toho černobílého světa cítil opravdu naprosto ponořen. Těžká, depresivní záležitost. Ne pro slabší povahy. [KVIFF 2024] ()
Příběh o postupně eskalujících útrapách chudé evropské těhotné dívky krátce po konci první světové války začíná jako sociální drama z prostředí dělnic, postupně se ale propracuje do mnohem temnějších poloh expresionistického hororu, čemuž odpovídá i krásná černobílá kamera a práce se svícením a kontrastem. Skutečnou událostí inspirovaný děj svou naturalističností místy hraničí s exploatací, drsnější scény s šokujícími pointami jsou ale naštěstí nasnímané decentně a neexplicitně. Herecký výkon představitelky hlavní role je velmi sugestivní, dobová atmosféra je správně ponurá a prostředí špinavé a smrduté. Velkou devizou je pak i to, že nikdy není dopředu zřejmé, kam se bude vyprávění ubírat nadále, přičemž hned několikrát se vydá opravdu pozoruhodným směrem. ()
Tak vycizelovaný černobílý vizuál, zdařilé silně expresionistické scény a prvky (ty úvodní halucinace! nebo nezvyklá tajemná maska! a cirkusáci!), tak zajímavý námět... tak silný rozjezd, tak úderná šokující pointa a skvělé vyvrcholení u soudu. Jenže během sledování jsem časem začal mít pocit, že se občas dívám skrze studenou skleněnou zeď a do emocí až na pár intentizních scén a zmíněný závěr ne a ne plně proniknout. Jelikož současnou horrorovou scénu na jedné straně až příliš přeplňuje spousta primitivního škváru nejhrubšího zrna, oceňuji téměř každý pokus využít horrorový námět či horrorovou stylizaci v úplně jiném typu tvorby včetně skutečně inteligentních i obsahově hlubších počinů. Tvůrcům Dívky s jehlicí se takový film vzhledem na silný příběh i propracovanou formální stránkou povedl, zároveň však neměl daleko až k úplnému protikladu k zmíněné tvorbě, v podobě dalšího pomalého festivalového dramatu současnosti z řady, k němuž se již v budoucnosti patrně nevrátím. Nerad by však odradil další případné diváky, jimž může zvolený artový styl naopak plně sednout. [60%] [Art Film Fest 2024, Košice] ()
Vliv expresionistického hororu se promítl nejen do černobílého obrazu, ale i do práce se svícením a kamerou, takže hned zkraje pochvala kameramanovi. Značně depresivní drama dívky ze společenského dna kupodivu ústí do závěru, který dává jistou naději. Než diváka zchladí titulek, že to bylo inspirováno skutečnou událostí. V tomto smyslu bylo klíčové obsazení Trine Dyrholm do postavy, ze které nakonec vyloženě mrazí. Každopádně nevhodné pro těhotné ženy. ()
Chvílemi již lehce teatrální (zejm. v první polovině), nicméně po technické stránce naprosto precizní studie jednoho pragmaticky výhodného vztahu, ve kterém se postupně více a více přikládá pod kotel. První půlka se lehce táhne a občas obsahuje zbytečně přepjaté momenty, druhá polovina je ovšem vynikající. Kulminace toho všeho lidského hnusu je sugestivní a téměř neuvěřitelná. Přesto nakonec převládá pocit, že z takhle silného tématu šlo vymáčknout ještě více. Parádní soundtrack a velmi vhodně zvolená černobílá stylizace. [65%] [MFFKV 2024] ()
Komorní silná dánská filmařina, která dobře pracuje s psychologií postav a hereckými projevy a nabízí poměrně citlivé téma, které potrápí nejen ženské publikum. Volba černobílého zpracování umně koreluje se zvoleným námětem, historickým kontextem i společností, v níž se hlavní "hrdinka" nachází. Film pokrývá několik nenápadných témat, které přispívají k autenticitě prvoválečné doby a nabízí tak komplexní, čirý zážitek, který se obejde bez větších diváckých výtek. ()
Dobová sociálna dráma so sugestívnym presahom do hororu (zvuk, hudba, znepokojivé dvojexpozície). Čiernobiela kamera skrz kompozície (dvojité rámovanie, časté odrazy v zrkadlách), nasvietenie a sužujúci „štvorcový“ formát 4:3 verne evokuje expresionistickú náladu. ()
Tak to bylo něco. Podle názvu filmu a popisu jsem čekala cokoliv, jen ne tohle. Nemůžu dát méně než 5*. Skvěle zahrané, mimicky perfektně zvládnuté, hudba to celé dolaďuje. Atmosféra téměř od začátku na spadnutí, vše graduje. [KVIFF, 2024] ()
Misery porn nejvyššího kalibru. Mimo to skvěle natočený, úžasně zahraný a ozvučený snímek. Z Varů 2024 top. ()
Výsostne expresionistická, alegorická nočná mora, miestami až nekompromisne štylizovaná vo svojej brutalite a naturalistickej krutosti. Čiastočne odôvodnená dobovým kontextom Kodane po 1. svetovej vojne, v ktorej je hlavná hrdinka vyňatá na spoločenskú perifériu spolu s ďalšími ženami "opustenými spoločnosťou," navyše čeliace ďalšej životnej skúške: materstvu. Morálna špinavosť dievčaťa s ihlou je iba následkom mizérie, ktorej je hlavná hrdinka vystavená. Jej jazvy a duševné traumy (vo filme znázornené najmä cez jeho manžela, ktorého vojna znetvorila na nepoznanie) sú mozaikou zablátenej robotníckej triedy spamätávajúcej sa z následkov prvej svetovej vojny. Najvýraznejší štylizovaný vizuálny "gore" tohtoročného Cannes. “The world is a horrible place, but we need to believe it is not so.” [Cannes Film Festival 2024] ()
Od prvního okamžiku navozuje film dost tíživé pocity. Černobílé zpracování nejen, že vytváří velmi deprimující atmosféru spojenou s těžkostmi dané doby, ale také při sledování osudů hlavních postav dokonale zesiluje emocionální dopad na diváka. Tato estetika nejen že vizuálně přitahuje, ale také umocňuje pocit bezvýchodnosti, který prostupuje celý film. Seveřané jsou mistři v evokování tohoto typu atmosféry, a Dívka s jehlicí není výjimkou. Vlastně jsem nic jiného nečekala, ale dostala jsem mnohem více. To, co tento film činí nezapomenutelným, je jeho velmi temné a nesmírně odvážné vyústění. Je obdivuhodné, jak režisér dokázal zakomponovat takové téma do příběhu, aniž by sklouzl k lacinému senzacionalismu. Film odráží těžkosti poválečné doby, a také se nebojí poukázat na nejtemnější stránky lidské povahy. Myslím, že Dívka s jehlicí je silný a působivý snímek, který si zaslouží pozornost každého milovníka kvalitního filmu. [Festival de Cannes 2024] ()
Ponurá atmosféra, bída, deprese, špína. Obrazově zajímavě pojatý film. Kdyby tvůrci v přiběhu nechtěli zobrazit úplně všechno. Stal se z toho podivný slepenec. Méně je často více…… ()
8/10. The girl with the needle je neúprosným sestupem do ženského pekla noční můry. Jeho drtivě bezútěšné vyprávění je umocněno působivou černobílou kinematografií a napětím nabitou zvukovou kulisou, díky čemuž diváci lapají po dechu a potí se v děsivém očekávání, kam se tento temný film bude ubírat dál. Zdá se, že nejlepší a nejhorší tendence Gaspara Noého a Bély Tarra byly smíchány dohromady a vytvořily dílo, které působí jak klasickým, tak moderním dojmem. Victoria Carmen Sonne a Trine Dyrholm předvádějí naprosto strhující herecké výkony, které se hladce integrují s eskalujícím prvkem gotického hororu ve filmu. [58.KVIFF] ()
Tak tahle dívka se nemá moc dobře. A honí toho docela dost. Z filmu je až hmatatelne zřejmý rozdíl životní úrovně těch slabších dnes a před 100 lety. Černobílá kamera a ostatní věci to prodávají opravdu perfektně. Bohužel, jak řečeno dřív, toho zoufalého (z dnešního pohledu) je tam prilis. Takže ta jehlice, dítě, tedy, oč mělo jít hlavně, je tam spíš epizodně, navíc. A proto je z toho nakonec takový povrchní dojem. Jehlice nejehlice. Navíc jsem nechutný pamětník - největší kočka myho věku Dyrholm už opravdu kočku nehraje. ()
Viděno na světové premiéře v Cannes. Velmi táhlý snímek se zajímavým a složitým tématem, který divák musí vidět více než jednou. ()
(KVIFF 2024) Chtěl jsem si po tom katastrofálním filmu Bez duše zlepšit náladu, ale dostal jsem film plný naprosto příšerných nelidských zvěrstev a následků války. Teď když píšu tuto recenzi je mi zle z toho, co jsem na plátně v Husovce viděl a nerad na to vzpomínám. Je to velmi odvážný film, to bezesporu, jen, jak je natočen mě štve. Film byl velmi povedený, ale ty činy, které udělala jedna z postav, ty mě budou strašit a děsit ještě hodně dlouho. Nejvíc mě však překvapuje, s jakým klidem v obličeji je to zahráno. Bylo to naprosto neuvěřitelný a je to ten největší zážitek z letošních Varů. Takhle přesvědčivý výkony se jen tak nevidí. Do těch zvěrstev se tady míchají ještě nějaké ty milostné vztahy a všechno okolo. V minulém filmu byl detailní záběr na potrat a něco podobného se koná i zde, sice to není tak detailní a tak dlouhý, ale pořád je to záhul. Soundtrack je velice nepříjemnej a perfektně se do toho filmu hodil! O zmrzačené tváři manžela se radši bavit nebudu, žádná krása to taky nebyla. Ten konec je hodně silnej, ale přál bych si, aby ta scéna u soudu byla ještě delší. Nestalo se, nedá se nic dělat. 8/10 Tak takovýto zvěrstva se jen tak nevidí! (Divadlo Husovka - 3.7.2024) ()
Ze začátku příjemně nepředvídatelný, ale postupem času otravný misery porno. Samoúčelná a vizuálně nacancana exploatační podívaná, která nemá moc valnyho smyslu nebo poselství. ()
Reklama