Réžia:
Sergio CorbucciKamera:
Alejandro UlloaHudba:
Ennio MorriconeHrajú:
Franco Nero, Jack Palance, Fernando Rey, Iris Berben, Tomas Milian, José Bódalo, Gino Pernice, Karin Schubert, Eduardo Fajardo, Víctor Israel, Gianni Pulone (viac)Obsahy(2)
Švédský obchodník se zbraněmi a municí Peterson přijíždí do San Bernardina za účelem velkého obchodu se zdejším utlačovatelem a mocichtivým generálem mexického vojska Mongem. Mongo se svými lidmi zběhl a zradil mexické revolucionáře a nyní si chce pod rouškou krutosti a nesmlouvavosti vybudovat moc a respekt. Obchod s Petersonem má posloužit jen jeho soukromým malicherným cílům. Švéd se však o podrobnosti nechce zajímat a ani ho nezajímají, jde mu jen o peníze a svůj vlastní klid. To však má brzy změnit jeden odhodlaný revolucionář, který se rozhodne Petersona přetáhnout na stranu revoluce a svědomí obchodníka nalomit. (LiVentura)
(viac)Recenzie (35)
To je mi ale perfektná kombinácia: Réžia Sergio Corbucci, Hudba Ennio Morricone, Hlavný hrdina Franco Nero. Ide o záverečnú časť neoficiálnej (mnou vymyslenej) Corbucciho trilógie kde si Franco Nero zastrieľal s guľometu. V podstate sú tu v správnom zložení namiešané všetky ingrediencie ktoré od spaghetti westernu očakávam. Skvelo zrežírovaný príbeh, zasadený do Mexickej revolúcie, plný silných a rozdielnych charakterov. Božský Morricone svojou hudbou opäť nesklamal avšak je škoda že nahral dokopy relatívne iba dve skladby ktoré potom vo všemožných zvukových úpravách menil, no jadro zostalo stále rovnaké. Takže sa tu hudba pomerne často opakuje ale že by to filmu prekážalo tak to určite nie. Skvelo zohratá dvojica švéda (Nero) a Mexického povstalca Vasca (Milian) je nezabudnuteľná. Ono to má v sebe skvelé fóry (ako napríklad neustále apelovanie Nera na švédsku trojku) ale aj vážnu tvár v ktorej sa miesi filozofia s humanizmom. Ale na tie múdrosti sa rýchlo zabudne keď sa Franco Nero pustí sám do prestrelky s dobrou 100 vojakov. Má to nehorázny štýl. Ide oproti nim na koni a strieľa s Winchestrovky, koňa mu zastrelia on spadne chopí sa guľometu a strieľa do všetkého čo sa hýbe, keď sa mu aj tam minú náboje vyberie dve kolty a ide ďalej. O krásnych exteriéroch prérie ani nehovorím. Western ako má byť ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $375,000║ ()
"Můj táta čistil hajzly ve Španělsku. Přišel sem s velkejma nadějema. Chtěl, aby se v Mexiku za záchody platilo." Satirický špageťák z tolik oblíbené vlny revolucionářsky uvědomělých z období revoluce v Mexiku. Ovšem po více než solidním rozjezdu to na dlouho ztrácí dech; a ostatně i ten osvěžující sebeshazující nadhled. Druhý dech to totiž chytí až během stylové finální třetiny (vesnice versus Nero s kulometem bránící mexického Gándího²) a to už je pozdě. Hluché výplňkové pasáže tak zachraňuje jen Ennio, který to sice tentokrát také trochu odflákl, ale chytře si vypomohl chytlavým levičáckým titulním songem, který se tu (nad)užívá kde může. ()
Skvělé dílko od geniálního Corbucciho..geniální všemi úhly... Tak rychlý western se objeví jednou za desetiletí..! ()
Tomuhle pět hvězdiček?! To byla nuda jak ve westernu NDR, s tím rozdílem, že se tady Corbucci podbízí primitivnímu diváku brutálními scénami. Stále častěji docházím ke zjištění, že Morricone byl ochoten složit hudbu i ke kdejakému braku, jako je např. tento. Docela bych za trest Corbuccimu přál, aby se na své výtvory musel často dívat...Corbucciho (a Sollimovy) westerny opravdu nemám rád a nemyslím si o nich nic dobrého...Dvě hvězdičky jsou ještě lichotivé. ()
Lehce zběsilá , chvílemi až lehce ztřeštěná, westernová jízda zasazená do prostředí mexické revoluce s opět ( jak jinak) lehce dokonalou hudbou "M". Lehce potrhlý Franco Nero, lehce přitroublý Tomas Millian, lehce šílený Jack Palance, lehce naivní Fernando Rey a lehce grandiozní křivák Jose Bódalo, tihle všichni se vaří v kotli Corbucciho vynikajících špaget. Lehce dokonalý film ! ()
Drsný spaghetti western odľahčovaný humorom podľa šablóny Leoneho, ale kvalitatívne je predsa len niekde inde. Ústredná dvojica Nero-Milian sú dobrí, hudba porijateľná, réžia a scenár je však niekedy kostrbatý. ()
Vamos a matar, compañeros je tak trochu variace na Il Mercenario a tak trochu rozvíjení obdobných motivů jiným směrem. Obdobně jako Leone v Hodný, zlý a ošklivý schematizuje válku Severu proti Jihu, Vamos a matar, compañeros pomocí několika klíčových postav představuje mexický konflikt v celé šíři. Je tu opilecký generál, který konflikt využívá jen ve svůj prospěch, bandité, co upřednostňují kořalku nad pokojným životem, vesničané, kteří bojují za skutečnou svobodu, profesor-intelektuál, který hlásá mírovou ideologii, a do toho vstupuje Nerův Švéd, kterému jsou motivace ostatních zcela volné a jde mu jen o zisk. Morriconeho chytlavá písnička navozuje tu správnou revoluční atmosféru a opět se mu daří vytáhnout Corbucciho obrázky o několik levelů výš. ()
K tomuhle filmu jsem překládal titulky. Jinak jde o úžasný western, už jenom jména Nero, Milian, Palance, Corbucci a Morricone napovídají, že půjde o kvalitní věc. Pro fanoušky povinnost, ostatním to zábavu také nezkazí. ()
Sergio Corbucci špageťáky točiť vedel, o tom žiadna a Companeros sú toho dôkazom. So scenárom si tentokrát veľa práce nedal, nakoľko sa s menším obmenami jedná o príbeh totožný s tým, ktorý nakoncipoval v o dva roky staršom Zapata westerne Žoldnier. Súhra hereckej dvojice Franco Nero - Tomas Milian, občasne dopĺňanej postavou záporáka v podaní charizmatického Jacka Palancea však funguje výborne a Companeros najmä vo svojej druhej polovici naberú grády aj čo sa akčných sekvencií týka. Jediné, čo ma tu mierne sklamalo bol soundtrack. Od spolupráce dvojice uznávaných fachmanov Ennio Morricone & Bruno Nicolai by človek očakával vznik poriadneho evergreenu, chlapci sa však tentokrát nepretrhli a použili akýsi druhoradý hudobný motív, zrejme uložený na horšie časy na dne pracovného stolíka. ()
Fantastická dvojka Nero/Milian v doslova a do písmene geniální Spaghetti komedii. Corbucci vytřískal z žánru co se dalo. Kurevsky zábavná záležitost na kterou sem schopen se dívat pořád dokola! P.S. Franco opět s těžkým kulometem:-) ()
Při sledování tohoto, musil jsem (kvůli ústřední dvojici) myslit na Leoneho Hlavu dolů (Kapsy plné dynamitu). Tam evropský revolucionář revolucionuje neuvědomělého mexikánského vesničana, zde mexický revolucionář revolucionuje evropského obchodníka zbraněmi. Nevím však, zda skeptický film Leoneho byl odpovědí na toto Corbucciho agitačně - revoluční dílko. Každopádně je Leone (opět) znatelně lepší, ne tak prvoplánovitý. Jinak je toto napínavý kousek s mnohou akcí, příslušnou hromadou mrtvol a slušnými, t. j. žánru odpovídajícími, hereckými výkony. ()
To byla ale veliká móda tadlecta Mexická revoluce. Každej druhej western na konci šedesátých a na začátku sedmdesátých a hlavně makarónwesty si to museli střihnout.--Od geniálních počinů jako Divoká banda, nebo Hlavy dolů/Kapsy plné dynamitu/ přes zajímavý jako třeba Kulka pro generála až po trochu rozjívený jako je tenhle kousek. Občas skoro fraška, sem tam vtipný odkaz Corbucciho na sebe sama ( zas ta rakev na špagátu přitažená....:-)),--díky panu rejžovi to odsejpá, všichni se tam řežou vo sto pes(ér)os a Morricone všude kam se zaposloucháš. Tak. ()
- "Muj Tata cistil hajzly ve Spanelsku" : Reziser Sergio Corbucci /Suda a Licha, Il Grande Silenzio/ natocil dalsi uchvatny spaghetti western, kde divaka zaujmu najma mexicke realie, drsny a zabavny pribeh, Mongo - Jose Bodalo - hra na urovni, pribeh ani chvilu nenudi. Hlavne ked tu hraju take hviezdy ako Franco Nero /Salamandr/, Jack Palance a ked sa k pribehu pripocitaju nahanacky, prestrelka a obcas aj vybuch. Pribeh je drsny, rychly a jednoduchy, bez odbociek a divak ako ja sa na takychto filmoch bude proste zase skvele slaboducho bavit /pozdravujem Shadwella, Madbendera a Tetsua a zaroven hrdo vyhlasujem, ze filmovy ynteleguan nie som a ani nechcem byt/. Pozeral som to iwannawatch.to : 100 % ()
Jak tento italsky filmovy zanr nemam v oblibe, tak tohle se povedlo. Zabavna podivana s dobrymi postavami, nenudil jsem se. ()
Levantando en aire los sombreros, vamos a matar, vamos a matar, compañeros! Jedinečný spaghetti western. Jde sice tak trochu o hybrid Žoldnéře a Hodného, zlého a ošklivého (Nero - Palance - Milian), nicméně Corbucci v žádném případě jmenované kousky bezduše nevykrádá, ale bere si z nich pouze určité motivy, které v Compañeros dále rozvíjí a promíchává opravdu mistrovským a extrémně zábavným způsobem, který ani na chvíli nenudí. Mimochodem Nerovi dle mého názoru postava typu "Tučňáka" sedí rozhodně lépe, než Django (což bylo zřejmé již v Žoldnéři). ()
Milian jako vždy velice dobrý a Nero také odvádí opět svůj standard v nejepších letech. Hudba EM taky docela povedená. Na plné hodnocení to není ale 80% si to zaslouží. Určitě jeden z těch povednější špageťáků. Jestli tohle někomu nevoní nebo např. Solimovy filmy, tak to není tím, že by byly špatné, prostě jenom nemá rád spaghetti westerny a neměl by se na ně pro jistotu radši vůbec dívat, aby se mu nepřitížilo :) ()
Celkem šikovně pojeté téma mexiské revoluce zabalené do lehce ohraného akčního žánru. ... Přívlastky "geniální", "skvělý" atp. chválochvály bych k filmu nepojil. ()
Kosení mexičanů po desítkách. No proč ne, když hlavní hrdina vždycky narazí na volný kulomet v tu správnou chvíli. Průměrné béčko s nic moc hudbou sráží patetická a moralizující závěrečná půlhodinka. Dobro zvítězilo, zbloudilí a chamtiví byli napraveni. Ale možná třeba v Magionu, nebo v jiném pásmu pro děti a mládež by se tenhle film prosadil. ()
Špičkový Corbucciho špageťák s notnou dávkou humoru. Popis děje by byl nošením dříví do lesa, poněvadž jde málem o remake jeho vlastního Žoldnéře z 68. roku. Minimálně z jednoho důvodu se mi ale zamlouvá daleko víc. Corbucci už začal couvat pryč od levicových názorů, což dokazuje vtipný úvod s pucováním bot. Přestože v druhé půli filmu začíná hrdinům písek pod nohama ideologicky rudnout, a já se napoprvé bál, kam to všechno míří, Corbucci nezklamal a zakončil snímek absurdním masakrem, v němž se jeho cit pro chaotické akční scény projevil naplno, a kde jdou všechny ideály stranou. Perfektní je i obsazení. Trojice Milian-Nero-Palance si své role vyloženě užívá a i když jsem četl, že bývalý Django Miliana, kterého je plné plátno (dnes už vlastně spíš obrazovka), zrovna dvakrát nemusel, nejspíš právě jemu se povedlo vybičovat Nera k hodně sympatickému výkonu. Vlastně je to první western, kde se mi líbil, a zvlášť mi s ním utkvěla v paměti scéna, v níž si originálním způsobem "rezervuje" hotelový pokoj. Z těch "Milianových" scén mě zase nejvíc pobavila ta, kde jsou oba zastaveni vojenskou hlídkou ke kontrole, která se poněkud zvrtne. Morriconeho hudba, sborová titulní skladba a instrumentální "Il Penguino", opět navozují skvělou atmosféru. Pořád je na co koukat, pořád je co poslouchat a humor funguje nad poměry většiny italských westernů. Corbucciho nejosobitějším westernem je sice "Velké ticho" a nejslavnějším "Django", ale mně osobně jsou "Companeros" kapku sympatičtější. Milovník špaget, jakkoliv by se mohl zděsit poté, co si vyhledá ve španělském slovníku překlad slova "compañeros", s tímhle filmem vedle nešlápne. ()
Reklama