Réžia:
Věra ChytilováKamera:
Ervín SandersHudba:
Jiří BulisHrajú:
Bolek Polívka, Miroslav Donutil, Anna Pantůčková, Jozef Kroner, Dagmar Havlová, Šárka Vojtková, Pavel Zatloukal, Břetislav Rychlík, Pavel Brichta, Ján Sedal (viac)Obsahy(2)
Bohuš Stejskal (Bolek Polívka) je rázovitý dedinský chlapík, ktorý žije v malej moravskej dedinke v schátralom dome. Pracuje ako drevorubač, ale väčšinu času trávi so svojimi kumpánmi popíjaním slivovice a záhaľčivým povaľovaním sa v tráve. Jedného dňa však dôjde k udalosti, ktorá od základov zmení jeho doterajší pokojný a vcelku spokojný život. Do dediny prichádza elegantný Ulrich (Miroslav Donutil), aby mu oznámil, že mu vďaka reštitúcii pripadne obrovský majetok po otcovi. Bohuš sa tak stáva milionárom. Spočiatku sa nesmierne teší šťastiu, ktoré ho postretlo, začína rozhadzovať peniaze na všetky strany, pozýva svojich kamarátov na pohárik, navštevuje pochybné podniky, kde si nájde aj priateľku. Náhly prerod sa však nezaobíde bez komplikácií a Bohuš sa so svojim novým postavením nie vždy dokáže správne stotožniť. Beh udalostí má čím ďalej rýchlejší spád a zdá sa, že prebieha úplne nezávisle na Bohušovej vôli... (TV Markíza)
(viac)Videá (2)
Recenzie (1 291)
Když Polívka tak raději coby farář nebo člověk skrývající za války Žida, Polívka z Dědictví mě vůbec nezajímá. Chytilové filmy mě většinou nechytily. Opravdu mě překvapuje jak velký ohlas a popularitu tato komedie získala. Já mám ale zcela jiné představy o vtipnosti. Zde citované hlášky mi spíše přijdou trapné. ()
Exaltovaná feministická babča vypustila další rádoby trefnou kritiku naší národní povahy. A můžeme se dozvědět, že občan Česka by chtěl mít prachy, moc, chlast a velké péro. A je pro to ochoten i leccos udělat. Jak překvapivé. Polívka v parodování sama sebe dosáhl mistrovství, to musím uznat, ostatně podobně jako Donutil. Je snad i škoda plýtvat časem příšerných osobností, avšak solidních herců, na takovéto projekty. Někdy mě i popadne dojem, jestli my si těmi ,,nastavenými zrcadly" v podobě Homolků, fialek, sluncí a sušených trav onu realitu uprděných knedlíků sami nenastavujeme? Ale jinak - držku mi to párkrát zkroutilo i do úsměvu, to bych zase lhal. ()
Chlapi, neserte ma. Vždyť vy to vobec nechápeté. To je pak s vama težký, vy šojtři... Vždyť se na tó podívéte, vy Pražáci, jédni s jakýma lůzama buranskýma to žijeté v jedné zémi, vy. Křupani. Tohle nás toš reprezentuje, né? Alé co bych mlel držkú. Zdeňku. Jó, ty Zdeňku. Se na tó podívé. Takhle se dělá film o hňupech. Tý. Hňupe. Né, že akési tlusťochy narveš do maštale a necháš je chlastat té vaše pivní splašky. Prachy jim máš dát. Prachy. Herogt to je ale národné, té, hrdosti. Patriarchismu. Vašu piču sem neviděl, ale na tohle možu čumět furt. Všem co prdli témotu dílu méň jak 3 hvězdice - vy ma serete chlapi . Vy ma serete že to véc ani néde. ()
,,A teď si vás kúpím všecky!´´ Kultovní Dědictví aneb Kurvahošigutntág před 30 lety dorazilo do českých kin a potkalo se s částečným nepochopením. Chválené režisérce Věře Chytilové byl v několika případech vyčítán pokles oproti její předchozí tvorbě, pokles na úroveň komedií Zdeňka Trošky. Jenže mnozí to prokoukli od počátku, ti druzí poté naopak časem. I proto v roce 2019 při výběru 10 nejlepších filmů porevoluční kinematografie mohlo Dědictví skončit na krásném bronzovém místě a zaostat pouze za Kouřem Tomáše Vorla a Koljou Jana Svěráka. Věra Chytilová totiž ve skutečnosti v roce 1992 nenatočila buranskou komedii, ale jednu z nejchytřejších a zároveň nejzábavnějších komedií české kinematografie. Film našlapaný ikonickými hláškami a gagy, přesně takovými, které se ani po několikanásobném zhlédnutí prostě neomrzí. V jádru přitom Dědictví zůstává satirou i výpovědí o počáteční porevoluční době. Bohušovi Stejskalovi se tehdy splnil sen mnohých, Věra Chytilová poté zachytila to, jak to vypadá, když někdo jako Bohuš přijde k penězům. A neopomněla přitom na své filmařské schopnosti. První dáma české kinematografie ve svých filmech většinou pracovala s lidskými slabostmi, sázela přitom i na absurdní humory či výkony neherců. I těch je v Dědictví aneb Kurvahošigutntág dost (Anna Pantůčková jako Teta navždy bude patřit mezi ty nejlegendárnější), Dědictví ovšem stojí především na Bolku Polívkovi, který v Bohumilu Stejskalovi objevil životní roli a dokázal z buranského protagonisty udělat sympaťáka, který se pro spousty lidí stal prototypem průměrného moravského burana. Jenomže obvinit Dědictví aneb Kurvahošigutntág z propagace buranství by bylo stejně krátkozraké jako obvinit Klub rváčů z podpory terorismu. Polívka táhne celý film nejen svým proslulým klaunstvím, ale i schopností prodat vážnější momenty, které z Bohuše dělají ještě o trochu více sympatického burana, kterého náhlý přístup k drahým restauracím, nevěstincům, pštrosům, Karlům Gottům a kolotočům dovede k tragikomickému setkání s realitou. Pravou povahou svých blízkých přátel a spoluobyvatel, že vše si dost možná přeci jen koupit nejde a všeho jednou může dojít k nějakému konci. Větší nadstavbu tomu všemu ovšem dodává i vyvrcholení filmu, které opět vybízí k zatemnění smyslů a cílevědomé snaze si opět koupit všechny a vše. Právě finále je díky tomu výtečnou třešničkou na dortu celého filmu. Počátkem 90. let nadále probíhalo vyrovnávání se s pádem socialismu, někteří se přes něj přenést nedokázali, někteří nedokázali si naopak přivlastnit vymoženosti a přístupy západního, dosud zablokovaného světa. Dědictví to vše dokáže krásně prodat, klíčové je ovšem právě ono prozkoumávání toho, co chlápek s doposud holou prdelí dokáže nadělat s velkou hromadou peněz. Od počátku se dá čekat cirkus, který funguje nejen díky Polívkově komediálnímu nadání, ale právě i citu Chýlkové pro humor. Kdo v tom vidí jen buranství a pokles Chýlkové, ten si objektivně zaslouží jen výsměch. Dědictví aneb Kurvahošigutntág ovšem především skutečně zůstane nadčasovým dílem, protože reflexe 90. let do velké míry pořád obstojí i jako reflexe současnosti. Uteklo sice 30 let, odkaz prvního Dědictví tak trochu nedůstojně vyloženě pomočilo pokračování s názvem Dědictví aneb Kurva se neříká, spousty těch satirických kopanců ovšem obstojí i po letech. Dědictví aneb Kurvahošigutntág ovšem především zůstává jedním z nejzábavnějších i nejzásadnějších filmových klenotů české kinematografie..... () (menej) (viac)
Jeden z nejlepších takzvaných porevolučních českých filmů. Podobně jako Hoří, má panenko se také Dědictví musím smát od začátku do konce. Smíchem se totiž bráním tomu, abych celé dvě hodiny přemýšlel, jak moc je tenhle snímek aktuální a, ano, drsně pravdivý. Každý z nás totiž zná nějakého toho Bohuše... A kdekdo jím občas i je. ()
Galéria (15)
Zaujímavosti (76)
- Jozef Kroner (Košťál), ktorý robil Bolekovi Polívkovi (Bohuš) šoféra, bol v skutočnosti zlý vodič. Počas natáčania nevedel preradiť ani rýchlosť a namiesto spiatočky tam zaradil jednotku. (Raccoon.city)
- Poté, co mluví Bohuš (Bolek Polívka) s andělem a povstane, má mokrá kolena. V dalších záběrech však není po flecích ani památky. (Jardaboss)
- Prvotný scenár vznikal jeden mesiac tak, že Bolek Polívka (Bohuš) diktoval a režisérka Věra Chytilová zapisovala. (Raccoon.city)
Reklama