Réžia:
Alan BridgesScenár:
Wolf MankowitzKamera:
Michael ReedHudba:
Marc WilkinsonHrajú:
Robert Shaw, Sarah Miles, Peter Egan, Elizabeth Sellars, Ian Hogg, Alec Wallis, Petra Markham, Patricia Lawrence, Caroline Mortimer, Christine Hargreaves (viac)Obsahy(1)
Anglie na začátku 20. let minulého století. Steven Leadbetter je majitel malé firmy na pronájem aut, který dává své vozy i své služby k dispozici zákazníkům. Jedním z nich je mladá aristokratka Lady Helen Franklinová, která se jen pomalu vzpamatovává z nervového šoku po náhlé manželově smrti. Šofér jí pomáhá najít nový kontakt se životem a postupně v něm klíčí milostný cit. Může vztah dvou lidí tak odlišného sociálního původu překonat omezení třídně přísně rozdělené společnosti a přerůst v něco hlubšího?
Snímek Námezdní síla se na XXVI. MFF v Cannes podílel o Zlatou palmu s americkým filmem Strašák (1973) Jerryho Schatzberga. Do té doby prakticky neznámý režisér Alan Bridges použil jako předlohu román, jehož autor L. P. Hartley již jednou svým vytříbeným, psychologicky propracovaným a do jisté míry společenskokritickým dílem Poslíček poskytl námět pro film Josepha Loseyho Posel (1970). Snímek Námezdní síla na půdorysu vztahového dramatu vykresluje nelichotivý portrét tehdejší společnosti, svázané konvencemi a množstvím nepsaných pravidel, ale také plné přetvářky a vypočítavosti. V úloze Lady Franklinové ve filmu exceluje Sarah Milesová, vynikající je v roli Leadbettera i Robert Shaw, u nás patrně nejznámější svým účinkováním ve filmu Stevena Spielberga Čelisti (1975). K atmosféře snímku nemalou měrou přispívá i znepokojivá hudba Marca Wilkinsona a překrásná kamera Michaela Reeda.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (16)
...bohužel (nebo bohudík?) jsem nečetla předlohu a tak jsou myslím 3* tak akorát...nemám s čím srovnávat a pokud bych to brala jako film "bez minulosti" je to průměr...zdálo se mi že přechod od truchlící a bezradné vdovy k dámičce z lepší společnosti byl dost náhlý...nepropracovaný...stejně tak jako přechod od přehnaně úslužného šoféra k chlapáckému tvrďákovi...a samozřejmě konec-nekonec...přes výtečné herectví filmařský průměr... ()
Keď som videl meno Roberta Shawa, obával som sa, že bude hrať nejakého nežného milovníka. Našťastie opak bol pravdou a on ostal presne takým tvrďasom a pragmatickým človekom, na akého sa herec tohoto typu hodí. Zaujímavý kontrast k zahriaknutej a nesebavedomej žene v rokoch, ktorá prekonala nervové zrútenie. Ich spojenie je netradičné a zároveň citlivé. Až záverečné jednostranné vyznanie citov naštrbí dobre zabehaný vzťah a hoci smerom k záveru film trochu stráca tempo a absolútny záver končí rozpačito (frustrácia z odmietnutia), celkovo ide o zaujímavý počin bez sladkastej romantiky. ()
Jemně odpružené drama v kabině automobilu staré školy, film proniknutý zhmotňující se atmosférou třídních rozdílů. Stylové interiéry, průhledy z vozu do anglické, řídce zalidněné krajiny, motiv koně (viz jednorožec ve Skleněném zvěřinci), vojácká-pijácká "Long way to Tipperary" ve dvou odlišných verzích. 5* si nechávám jen jako rezervu pro podobně drásající (a to nejen ♫ úzce příbuznou hudbou) Skleněný zvěřinec. kamera: Michael Reed (mj. TV Phil Marlowe & his Oldsmobile). Předchůdce "slečny Daisy". ()
Robert Shaw v pro něj netypické roli, ale skvělý jako vždy. Ve své době film i jeho protagonisté posbíral řadu cen, mj. partnerka Shawa, herečka Sarah Milesová, získala Cenu a nejlepší herecký výkon na MFF v Cannes 1973. Přepis jednoho ze dvou nejznámějších románů L. P. Hartleyho (spolu s Poslem, natočeným roku 1971 J. Loseym) ()
Námezdní síla režiséra Alana Bridgese trpí některými klasickými neduhy filmového počinu. Tyto neduhy se netýkají výkonů herců, zvládnutí námětu či scénáře. V tomto případě chybě připisuji neudržení zvoleného tempa a neschopnosti vytěžení z nastolené atmosféry co nejvíce. Od počátku příběhu totiž atmosféra, kterou vytvářejí výkony Roberta Shawa a Sarah Milesové je vlastně to nejsilnější, co se dá na snímku vidět, lépe řečeno cítit. Robert Shaw představuje člověka, který vlastní malou autodopravu a nechává se najímat k různým úkonům s automobilovou dopravou spojenou. Není tedy nic zvláštního, že je najímám zástupci vyšší střední třídy v úlohách pomocných, přepravních, anebo jako v tomto případě, i jako v úloze osobního řidiče. Sarah Milesová si ho právě jako řidiče a příležitostného pomocníka najme. Po dobu sledování odvíjeného příběhu můžeme být svědky jejich prohlubujícího se vztahu, který na většině úrovní přerůstá v lásku. Avšak v lásku, poněkud nešťastnou jelikož Milesová ví moc dobře kde je její místo. i když ne možná její srdce, tak určitě její mysl ví kam patří a s kým by se na veřejnosti měla stýkat. Na rozdíl od Shawa. Budování charakterů obou osob je na potěšitelné úrovni. Více a více chápeme jejich pohnutky a následné činy. Pomáhají tomu i perfektní výkony obou herců. Robert Shaw se ukázal v dobré formě a jej přesvědčivý a uvěřitelný. Sarah Milesová je na tom obdobně. Její rozervaná duše plna emocí a myšlenek je dobře čitelná. Příběh pokračuje a dramaticky graduje. Film přináší dost zajímavých okamžiků, některé nesou i stopy zlověstnosti či tajemnosti. Lze najít i skryté černé myšlenky lidské duše, i když jen v náznacích. Právě tyto okamžiky jsou silné a věrohodné. Tvůrci jak jsem zmínil dokázali dobře nastínit celou tu dramatičnost, kterou nevyrovnaný vztah dvou lidí umí v životě připravit. Zde však klady neúprosně končí. Děj vrcholí k melodramatickému konci. Právě v tomto okamžiku dochází ke kvalitativnímu zlomu. Samotný život a jeho aktéři umí připravit spousty nepředložených a nenaplánovaných situací. To je v pořádku. Ta, ke které zde dochází, logicky vytváří následné reakce všech zúčastněných. Ale ačkoliv reakce Shawa může působiti srozumitelně, mě poněkud rozladila. Ta reakce, v běžném životě je často vídána a dá se možná říci i více akceptována, ale v tomto filmovém příběhu, na mě působila spíše nepříjemně; přinesla rozčarování neřku-li zklamání. Celá ta úspěšně budovaná nálada padla za oběť právě Robertově reakci. Tudíž nejde o reakci samotnou, ale v symbióze, kterou měla s vlastním příběhem vytvořit. Nechci tím říci, že vlastní chování hlavního představitele přináší nějaké špatné či nenormální dojmy. Chci vyzdvihnout emoční okamžik a jeho výsledný efekt na mou filmovou duši. Musím s nelibostí podotknout, že tento efekt nezapůsobil zrovna nejlépe. Z celého dramatu udělal více frašku než důstojné ukončení vážného tématu. Přiznávám, že můj úsudek je více než méně subjektivní a že spousty diváků s tímto nemusí souhlasit. Ale to nic nemění na tom, že tímto snímek utrpěl a přišel o vyšší hodnocení. Tudíž uděluji průměrné tři hvězdy. () (menej) (viac)