Réžia:
Paul Thomas AndersonScenár:
Paul Thomas AndersonKamera:
Robert ElswitHrajú:
Philip Baker Hall, John C. Reilly, Gwyneth Paltrow, Samuel L. Jackson, Philip Seymour Hoffman, F. William Parker, Melora Walters, Robert Ridgely (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Sydney umí počítat tak možná do šesti, protože víc čísel na kostkách není. Jeho ruce jsou jemně vycvičené na všechny způsoby hazardní hry a v očích mu svítí dolary, sotva se ráno probudí. Rád by předal své zkušenosti někomu mladšímu, a tak začne v hráčském doupěti uprostřed Nevady pořádně školit Johna. Mimo něj se ještě stará o Clementine, mladou a krásnou prostitutku, která se snaží s jeho pomocí poznat tu hezčí stránku života. Jen slepý by přehlédl, že Clementine a John k sobě začali cítit něco víc, než jen přátelskou náklonnost. Jedna láskyplná noc se ale nešťastně zvrtla v otřesný šok, ze kterého bude těžké se probrat. Zvlášť tehdy, když John začne tušit strašné tajemství, které skrývá Sydney. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (61)
Debut režiséra, který později natočil filmy jako Boogie Nights a There Will Be Blood (na film Magnolia se už delší dobu chystám) se opravdu povedl. Je zde poznat, že film natáčí někdo, kdo je u kamery poprvé (většinou je totiž kamera staticky umístěna, takže vidíme o něco delší scény) ale to mi vůbec nevadilo, protože Paul umí vyprávět nevšední příběhy. Například tenhle má poselství NÁZNAK SPOILERU!!! "nikdo nic nedělá jen tak" KONEC NÁZNAKU!. Navíc už tenkrát měl Paul čich na skvělý casting (Philip Baker Hall byl opravdu skvělý, Samuel tradičně parádní, Reilly správný ňouma, kterého je třeba postrčit a Paltrow taky nebyla k zahození). Navíc ta pointa je podaná skvěle, takže hlavně za ní neváhám a dávám tvrdou osmdesátku. 80 %. ()
Působí to jako roztahaná bakalářská historka, nikam to nespěchá a někdy to na mě fungovalo a jindy zase ne, ale dost mi to vynahrazuje fakt, že mě bavilo sledovat počátky Andersonových postupů, které už tady jsou dostatečně neotřelé, často se projevují, jsou skvěle nasnímané a efektně sestříhané a hlavně díky tomu je Tvrdá osma (Gambler je název poněkud mimo) sympatický a silný debut. Dokonce i s propracovanou a celkem chytrou výstavbou, kde se podstatné děje úplně na začátku nebo úplně na konci a vše mezitím meziřádkově buduje jednotlivé postavy. Sice ne zrovna detailně, ale zato každou nezapomenutelně a výrazně, což ve zvoleném stylu k zážitku stačí. Navíc netrvá příliš dlouho, takže se u mě fascinace z osobitosti nestihla vyčerpat (což se mi stalo u Boogie Nights) a výslednému dojmu pomáhají i charismatičtí herci. Je to holt hlavně o tom stylu, buď vám sedne, nebo ne a já se do něj naštěstí dostal už v úvodní scéně, ačkoli jsem se do něj místy musel zase vracet. Tak jako tak se to z hlavy nevykouří a něco do sebe to opravdu má. Slabé 4* ()
Každý režisér musí mít svůj debut a především u vyhlášených režisérů je velmi zajímavé sledovat jejich posun od jejich prvotiny po nejnovější snímky. Pro Paula Thomase Andersona byl jeho první snímek právě Gambler neboli Hard Eight. Už u Gamblera je poté vidět výrazný Andersonův styl, přesto je ale na Gamblerovi poznat, že to není v rámci jeho filmografie vrchol a především, že má k dokonalosti víceméně opravdu daleko. Už u svého režijního debutu PTA předvedl svůj silný režisérský rukopis a především dokázal, že hlavní síla jeho filmů tkví v jeho scénářích a následně v do rolí skvěle padnoucích herců. U Gamblera je to především perfektně zvolený Philip Baker Hall, který se stal tím hercem, který nikdy nebude hvězdou ale filmový divák u něj začne tušit povědomý obličej. Je tu výborný John C. Reilly, velmi dobrá Gwyneth Paltrow, skvěle padnoucí Samuel L. Jackson a především Philip Seymour Hoffman. Sice jen ve formě camea, jeho scéna je ale nejenom nejlepší scénou filmu ale zároveň definitivně položila základy proto aby se stal Hoffman Andersonovým dvorním hercem, kterého PTA obsadil do většině svých filmů do doby Hoffmanovy smrti. Ohledně Gamblera mám především dramaturgické výtky a to především co se týče faktu, že i když film trvá pouze 100 minut tak je vlastně v několika momentech vyloženě tempově mrtvý. Velký plus dodává závěr filmu, který v sobě má sílu a funguje jako to správné emocionální vyvrcholení všeho toho co se dělo předtím. Předtím je tu několik vyloženě přetažených sekvencí a někdy film obsahuje vyloženě taková místa, která ani nepůsobí nějak výrazně pocitově. Dost možná je na vině fakt, že měl být film brutálně z původní verze zkrácen a místo delší a smysluplnější verze dorazila verze tato, která má sice silný emoční závěr, všechno předtím je ale oproti tomu úplně studené a bezcitné. Už u Gamblera je poznat, že je PTA člověk co má talent. Silný schopnosti u psacího stolu, silnou režijní ruku a velmi ukázkově umí pracovat s hereckým ztvárněním jednotlivých rolí. To všechno dělá z Gamblera dobrý film, který ale zároveň má spoustu chyb a řadí se společně se Skrytou vadou k těm nejslabším Andersonovým filmům. Ve finále ale vlastně ani ne tak proto, že by byl Gambler špatným filmem. Spíše proto, že PTA poté chytil novou vlnu a začal (většinou) točit filmařské povedené až výborné pecky. Gambler tak slouží především jako slušná ukázka toho jak tento režisér začínal a rozhodně to není film, který by se měl Anderson pokusit smazat ze své biografie. Zároveň ale rozhodně ani zdaleka nejde o jeden z nejlepších režijních debutů všech dob.... ()
Andersonovi se kolem poloviny filmu začne rozpadat dramatická struktura ( podobně jako u Boogie Nights, to byl ale film s mnohem atraktivnějším tématem :)), efektní zkratkovitost a švih ustupuje zbytečně dlouhým sekvencím a celý film se rozbředává. I díky postavám, do kterých "není vidět" a tak působí odcizeně. Formální stránka u Andersona tradičně povedená a poslední třetina ( feeling a Sam Jackson tu hraje snad nachlup to samé ) jako by byla vytržená z Jackie Brown, podobnost musí vidět i slepý. Jenže ve skutečnosti je to naopak. Jackie Brown se odkazuje na Tvrdou osmu, ta vznikla o rok dřív. Jako debut určitě stojí za pozornost a Andersonův styl tu vidět určitě je. ()
Podmanivě loudavý film, který primárně vlastně vůbec není o závislosti na hazardních hrách... Celovečerní debut P.T. Andersona totiž vypráví mnohem víc o hazardu se životem a mezilidskými vztahy. Šlo rovněž o první film tohoto nezávislého amerického režiséra, na který jsem se podíval, a od počátku si mě získal svou jedinečnou atmosférou, dávající důraz na konverzační průběh dvou až tří postav ve vesměs uzavřených prostorech, a také hereckými výkony hlavní dvojice. Ačkoliv se Philip Baker Hall v jedné z mála hlavních rolí blýskl suverénní minimalistickou kreací a nejen díky charakteru své postavy budí dojem nedostižného ostříleného matadora, mladý John C. Reilly se mu výkonem v postavě ňoumy zapleteného do nešťastné hry velmi zdařile přibližuje. **** PS: Z pohledu dnešní hyperkorektní doby je již docela netradičním zážitkem vidět film, v němž nejzápornější roli představuje černoch... odporný byl ten vydírač ovšem dokonale, jestli to byl záměr – už déle mi žádná postava nebrnkala na nervy už jen po zjevení na scéně tak, jako Jimmy. [80%] ()
Galéria (19)
Zaujímavosti (10)
- Režisér Paul Thomas Anderson priznal, že Bob hazardér (1956) mal na tento film veľký vplyv. (Bilkiz)
- Podľa Philipa Bakera Halla, Philip Seymour Hoffman improvizoval väčšinu svojich scén. (Bilkiz)
- Paul Thomas Anderson v komentári na DVD priznal, že sa mu niekoľkokrát úspešne podaril trik s cenníkmi v kasíne zobrazený vo filme. (Bilkiz)
Reklama