Réžia:
Mark RydellKamera:
Vilmos ZsigmondHrajú:
Bette Midler, Alan Bates, Frederic Forrest, Harry Dean Stanton, Barry Primus, David Keith, Sandy Ward, Victor Argo, Jack Starrett, Doris Roberts (viac)Obsahy(1)
Rocková hvězda Rose, jejímž předobrazem je Janis Joplin, se během svého posledního koncertního turné snaží vyrovnat s neustálým tlakem, který na ní vytváří její bezohledný manažer. Životní styl "Sex, drogy a rock n' roll" jí však situaci vůbec neulehčuje, ba naopak, a končí nevyhnutelným kolapsem...
Film byl nominován na čtyři Oscary (za Nejlepší zvuk, Nejlepší mužský herecký výkon ve vedlejší roli, Nejlepší ženský herecký výkon v hlavní roli a za Nejlepší střih), nezískal však žádného. (havLord)
(viac)Recenzie (22)
Obvykle mi nečiní nijak zvláštní potěšení dvě hodiny sledovat hysterickou, zfetovanou a nijak zvlášť sympatickou ženu, ale to, co Bette Midler předvádí na pódiu, je prostě fantazie. Mimo její pěvecká vystoupení to bylo trochu utrpení, ale jakmile rozvibrovala své hlasivky, tak bylo snadné na všechno ostatní zapomenout. Naštěstí to dělala poměrně často. ()
Velmi přesvědčivě znázorněný úpadek na morální i fyzické dno. Schéma vyprávění už je ve druhé polovině trochu mechanické a zdá se, že jediná postava pořádně neví, co vlastně chce, ale všechno táhne dopředu výborná Bette Midler, které vám bude hrozně líto. Ona, skvělá hudba a nespoutaný feeling sexu, drog a rockenrollu, jenž uměl být stejně zlověstný jako opojný - a minimálně tohle dokázal film bezezbytku vykreslit.. ()
Napriek tomu, že vo filme sledujeme len pár posledných dní zo života speváčky Rose, dozvieme sa o nej všetko podstatné. Bez pomoci retrospektív, bez objasňujúceho sprievodného hlasu. Klobúk dolu. Plus platí, že The Rose nie je film o bezohľadnosti hudobného priemyslu, cicajúceho prostriedky svojho bohatstva do morku kostí. Skôr štúdiou seba-deštruktívnej osobnosti, uväznenej v absurdnej posadnutosti za naplnením amerického sna o úspechu a uznaní a zároveň túžby po najobyčajnejšom ľudskom cite. Len vo vzácnych chvíľach idú obe polohy ruka v ruke, inokedy to majú na striedačku, hlavne sa však v princípe a dlhodobejšej perspektíve navzájom vylučujú. Málokomu sa podarí získať si priazeň miliónov a lásku jedného zároveň... A niekde na pozadí sa vám po dopozeraní tohto snímku možno začne vynárať tiež otázka, o čo je horšia feťáčka skapíňajúca v tmavej uličke, od tej istej feťáčky, na ktorú sa usmialo šťastie a aspoň na chvíľu zažiarila na pódiách... či vlastne o čo je tá druhá lepšia. Dosť hustý potenciál na jeden nenápadný hudobný film. ()
Janis Joplin byla možná předobrazem Rose, ale maximálně tak v tom, že to byla ne příliš pohledná rocková zpěvačka, která se ufetovala k smrti. Jinak mohl být totiž předobrazem Rose v podstatě kdokoliv jiný z této branže (ve skutečnosti mi nejvíc připomínala kombinaci Courney Love a Dee Snidera). Film samotný nebyl vůbec špatný, ale k dokonalosti mu něco chybělo; bylo to takové trochu plácání se odnikud nikam a chvílemi se dostavovaly i pocity nudy. Ty byly nicméně pokaždé rozptýleny scénami z pódia, při nichž předváděla Bette Midler (kromě jiného držitelka čtyř cen Grammy) fantastický výkon. ()
„Ruža” a prekliaty „Klub 27,” majú toho vskutku veľmi veľa spoločného, pretože je nakrútená podľa predobrazu samotnej speváčky Janis Joplin, ktorá sa taktiež stala jeho „členkou,” rovnako ako naposledy, trebárs Amy Winehouse v roku 2011, či tiež i Kurt Kobain v roku 1994, ďalej sem patria: Jimi Hendrix alebo Jim Morrison, skrátka všetci majú jedno spoločné, a to, že odišli z tohto sveta predčasne, vo veku iba dvadsiatich siedmich rokov, za čo sa stopercentne podpísal najmä - extra divoký, životný štýl, spojený s extrémnymi závislosťami na drogách a alkohole, čo jednoducho k týmto hudobníkom už akosi odjakživa patrí, len s tým dodatkom, že si za to neskoršie vypýta strašne vysokú daň. Aktuálna rocková speváčka Mary Rose "The Rose" Foster, síce nie je takto mladá, aby sa vedľa svojich kolegov ihneď zaradila, ale to ešte neznamená, že ju neskôr nemôže postihnúť naprosto rovnaký osud... ? Na úvod ju spoznávam na koncerte, kde ju doprevádza jej kapela, a už práve teraz vyzerá byť unavená, i napriek tomu, že zo seba vydáva úplné maximum, čo zároveň tlmočí aj svojmu vznetlivému manažérovi Rudgeovi Campbellovi, že by si chcela dať konečne (aspoň) na rok dlhšiu pauzu od hektického života, ktorý ju môže priviesť na hotový „psí tridsiatok” ?! Riadi sa typickým krédom: „Sex, drogy a rock´n´roll ! ,” bez ktorých sa to asi nezaobíde ? Nádej umiera posledná, keďže sa jej rysuje vzťah „so seržantom na úteku,” Hustonom Dyerom, vďaka ktorému by sa predsa mohla konečne vyhrabať z vlastných sračiek, a zavesiť túto vyčerpávajúcu kariéru na klinec ? Nekontrolovateľné výkyvy nálad, jednak absolútne nikomu neprospievajú, ale to jej môžte asi zbytočne hovoriť, to je úplne to isté, ako by ste hrach na stenu hádzali, aj tak nič z toho. Nakoniec sa vracia domov na Floridu, kde by si mohla snáď naposledy zaspievať pred vypredaným hľadiskom skandujúcich fanúšikov... / Zhliadol som asi jeden z vôbec najpresvedčivejších hereckých stvárnení „Zlatého slávika” v histórii kinematografie. Priam najideálnejšia je kombinácia spevák, speváčka / herec, herečka. Zabudnite na Lady Gaga, ktorá totižto nesiaha Bette Midler ani po členky, aj so všetkým, na čo si v podstate pred kamerou trúfla ! Nevravím, že explicitné zábery pohltia celé plátno, ale i na svoju dobu je film veľmi odvážny, koľko si toho vlastne dovolí. Najväčšiu výhodu má asi v tom, že si málokedy kladie servítku pred ústa, je správne drzý, občas až príliš. Pamätáte si ešte na toho fúzkatého šéfkuchára Hicksa z Coppolovej Apokalypsy ? To je neuveriteľné, čo stihol v roku 1979 americký herec Frederic Forrest. Nielenže sa zaskvel v postave "Chefa," ale aj predtým stelesnil naprosté opozitum, až tomu normálne nechápem, zrejme som ho trochu podcenil, aký talent sa v ňom skrýva. A čo tak sympatický Alan Bates z legendárneho filmu Grék Zorba, to asi skôr, však ? Už si isto spomínate, ako tancujú na pláži s Anthonym "Tonym" Quinnom. Tak radšej na to rovno zabudnite, pretože je tentokrát tak odpudivý, čo len dokazuje, že je mimoriadne herecky zručný ! Ak sa tešíte na Harryho Deana Stantona, tak vás trochu sklamem, lebo dostal minimum priestoru rozvíjať svoj herecký um. Jeden zo scenáristov, Bo Goldman, sa nedávno zaskvel u Preletu nad kukučím hniezdom, za to režisér Mark Rydell, je asi menej známy, ale ešte sa preslávi Na zlatom jazere. Technickej stránke nemám absolútne čo vytknúť, pretože okrem hlavného maďarského kameramana Vilmosa Zsigmonda, snímali koncertné scény také kapacity, akými bezpochyby sú: Conrad L. Hall, László Kovács, Owen Roizman, Haskell Wexler !!! Tomu sa jednoducho povie: „Splnený sen” ! Toľko špičkových kameramanov pod jednou strechou sa každý deň nevidí ! PS: Castingovému režisérovi Lynnovi Stalmasterovi, skladám hlbokú poklonu. () (menej) (viac)