VOD (2)
Obsahy(1)
Film režiséra Richarda Linklatera volně navazuje na jeho snímek z roku 1995 Před úsvitem (Before Sunrise). Film Před úsvitem je romantickým příběhem o lásce dvou mladých lidí, francouzské studentky Celine (Julie Delpy) a amerického mladíka Jesse (Ethan Hawke). Celine a Jesse se setkali ve vlaku z Budapešti do Vídně a děj filmu se odehrával v průběhu dvanácti hodin, po které trvalo jejich krátké setkání ve Vídni. Snímek končil rozloučením obou hrdinů po jedné společně strávené noci. Celine a Jesse se rozešli se slibem, že se znovu setkají ve Vídni po šesti měsících. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (548)
Bezesporu nejukecanější film, který jsem kdy viděl. Dialogy jsou základem a ano, jsou místy vtipné, lechtivé, romantické a zajímavé, ale ... ale zážitek je v podstatě srovnatelný s klábosením 2 bývalých milenců po X letech nad sklenkou vína (s nepochybným zbytkovým jiskřením a přitažlivostí), kdy se probere od toho co bylo, proč něco nebylo, co si kdo myslel a představoval až po problémy světa, politickou situaci a spoustu dalších věcí (v opačném pořadí). Na živo si někteří lidé podobný rozhovor absolvovali a zážitek byl určitě mnohokrát výraznější než toto převedení na plátno, už jen proto, že se odehrával přímo ve vlastní hlavě. Ale proč bych se proboha na něco podobného měl dívat ve filmu, pokud je to to jediné co nabízí ?! A to bohužel je. Samozřejmě, každý si mmůže najít něco pod tím, o čem by tohle asi mělo být ... ()
Film, v ktorom sa v podstate nič nedeje, ale dialógy sú jednoducho skvostné! Ani neviem, pri ktorom inom filme som si toľkokrát plesla po kolene so slovami: "Presne tak!" A v kuse som prikyvovala hlavou:). Zrejme každý z nás si v nich nájde niečo, čo mu sedí, čo vidí podobne, čo zažil, precítil... Delpy a Hawke sú veľmi prirodzení a presvedčiví, sadlo im to. Vynikajúce. Odporúčam všetkým, ktorí hľadajú v živote súvislosti a zmysel. Síce ho nenájdu :), ale aspoň budú potešení tým, že nie sú sami. A možno konečne prídu na to, že život sám je cesta a hľadanie. Že život je pohyb. A že ten zvláštny vnútorný nepokoj, ktorý nabáda k neustálemu pohybu a nespokojnosti je vlastne dar, ktorý ich chráni pred zastavením. Pretože zastavenie je smrť. A mimochodom-film som videla krátko po tom, ako som sa po 8 rokoch stretla so svojou jedinou láskou...no, čo vám budem hovoriť, boli to slzy ako hrachy... ()
Celý film bol prirodzený a evokoval vo mne pocit, ako keby som sa stretol po rokoch s niekým známym a začal s ním spontánne filozofovať o zmysle života... A to je práve ten problém. Keď snímok pôsobí akoby z bežného života a ja sa v ňom vidím. A to ja vo filmoch nehľadám. Oveľa radšej pôjdem večer do krčmy na pokec s kamošmi, čo má pre mňa väčší zmysel ako tento film, ktorý mi vlastne nič nedal (pre nechápavých pod slovom zmysel nemyslím bezmedzné popíjanie alkoholu :)). Proste mi film pri tej neobyčajnosti pripadal až príliš obyčajný... ()
Film je tak dokonale vytvorený, že by stačilo, keby kameraman 80 minút kráčal pred ústrednou dvojicou a film by bol natočený. Po deviatich rokoch obaja naozaj dozreli v názoroch aj pohľade na život. Dialógy sú stále prvotriedne ľudské a zo života a práve preto mi je ľúto, že táto časť u mňa na plný počet nie je. Before Sunrise má pre mňa väčšie kúzlo toho náhodného okamihu stretnutia a lásky. ()
Uběhlo mi to rychleji a o to víc to bylo dojemnější. Jesse byl otevřenější než Celine, dost konfrontační, takže ji donutil přemítat o životě bez štěstí. A silný byl moment, kdy se zatvářil, že on na ni skutečně podle domluvy čekal a ona nepřišla, protože jí zemřela babička. Přitom se jejich životy znovu střetly po dlouhých 9 letech v nejromantičtější Paříži. ()
V jistém smyslu silnější zážitek, než Before Sunrise. Z šesti měsíců se nakonec stalo málem desetiletí a na hercích i postavách je to znát. Jsou starší, vyspělejší, a zklamanější. On a ona se podruhé setkávají ve chvíli, kdy se z jejich života stalo to, čeho se před devíti lety báli a kvůli čemu byli tak dlouho jeden bez druhého. Ale jinak to ani dopadnout nemohlo a jejich druhé setkání a to, co navzájem přiznávají, dává prostě dokonalý smysl (scéna v autě by zasloužila samostatný komentář). Kratší, rychlejší, intezivnější a podstatně smutnější, než jednička, kterou pokud jste neviděli, přicházíte tím o zcela zásadní a klíčový rozměr. Výtečně přirozená, krásná a reálná romance navazující na podstatně růžověji laděný první díl. ()
Slabší mladší bratříček Before Sunrise, který ale i přes trošku větší šustivost papírem drží laťku stále vysoko. 80 minut uběhne jako nic a jestli nic jiného, tak závěrečných 5 minut stojí i za to opáčko. ()
Ono je asi docela nutné znát počátek návaznosti těchto dvou osob, protože i když je zřejmé, že E. Hawke a J. Delpy zažili něco silného, něco, co si opravdu potřebovali vyříkat a při čemž je také čas neúprosný a nestojí zrovna na jejich straně, na mě ten rozhovor působil trochu bezradně, nudně a zatraceně dlouze. Ovšem rozumím tomu, že to byl účel vyjasnit si všechno důležité, co během těch pár let nestihli. Přiznávám, že Before Sunset je silné drama, ale musíte znát souvislosti a ty já zatím neznám a nevidím. ()
Myslím, že Před soumrakem můžu bez výčitek označit za jednu z nejlepších konverzaček, co jsem kdy viděla. Jedná se o film, který ukazuje, že k vytvoření napětí, radosti i smutku stačí opravdu málo. Nejlepší na tom všem je, že i když film obsahuje dvě v podstatě oddělené linie - jednu filosofickou a druhou romantickou - obě se skvěle doplňují a ani jedna nenudí. ()
"Teď když jsem starší, dokážu víc věci ocenit." Nevím, jestli to platí pro mne, když jsem si dal zhruba roční pauzu mezi 1. a 2. dílem Before trilogie, nebo prostě dospěním dvou hlavních postav. Každopádně se mi Before sunset zalíbilo více než 1. díl, asi už vyprchala ta naivita mládí a začalo se mluvit o podstatnějších věcech a životních moudrech, přitom Ethan je stejně oplzlý jako před 9 lety, ale jeho řeči jsou fajn. Tedy až na několikrát pronesenou větu "To byl vtip", za kterou jsem měl chuť sekat hlavy, ale musím se přiznat, že během toho dlouhého dialogu mi začaly naskakovat i emoce, což narozdíl od jedničky oceňuji jednou hvězdou navíc. Závěr a lá knížka to jen zpestřil a potvrdil zlepšení. ()
Kecy , kecy nuda kecy. ()
Protože více mluvila žena a muž v Paříži poslouchal, tak se mi více líbil tento snímek, než ten předchozí z Vídně. Zvláštní. ()
"I'm happy to see you, even you've become an angry, manic depressive activist." Skvelé nadviazanie na predchádzajúci diel trilógie. To prvé objavenie sa Julie bolo doslova ako zjavenie ducha. Film je plný výstižného glosovania aktuálneho sveta (ekológia), životných právd (o sexe, či o pohlaviach), trefných poznámok na adresu obyvateľov rôznych častí sveta (USA, Paríž, Varšava). Film je opäť celý postavený na inteligentných a nesmierne zábavných dialógoch, prebiehajúcich tentokrát v atmosférickom prostredí Paríža ("Do you think you would have finished your book if you were fucking someone every five minutes?" "I might have welcomed the challenge."). Bolo zaujímavé sledovať, ako sa obe hlavné postavy za tých 9 rokov zmenili, ako ich sformovalo to, čím museli v živote prejsť ("So, you're just relieved, that I'm in even more deep shit than you are?"). Taká Celine (resp. Julie Delpy) je stále strašne sympatická a sexy (aj keď trochu neurotická) a ako bonus k tomu spieva svoje vlastné piesne a to vôbec nie zle. A ten skvelý záver je kapitola sama o sebe. "Baby, you are gonna miss that plane." ()
Nato, že je to jen dialog je to zatraceně trefné a dobré. ()
Jak to tak vypada, tak jsem se dival asi na jiny film nez ostatni, jinak si to nedokazu vysvetlit. Jsem snad jediny komu se to zdalo NUDNE, vyumelkovane a radoby intelektualni. Rikate ze je to prijemne obycejne (dialog : Souhlasim s tim co rikas, ale je to i nebezpecne, imperialisticka zeme muze takove mysleni pouzit k ospravedlneni sve chamtivosti) tak jestli takhle vypada obycejny rozhovor obycejnych lidi, tak se bezte bodnout, ale v tom pripade chci byt obycejne neobycejny!!! ()
Nejkrásnější a nejdojemnější filmová procházka Paříží aneb křeslo Amélie z Montmartru na romantickém trůnu se povážlivě zatřáslo. Před soumrakem překonává Před úsvitem a je jako volné pokračování naprosto srozumitelné i pro diváka, který úsvit neviděl. Nikdy dřívě jsem nebyl tak naměkko z toho, jak si dva lidé "jenom" povídají! ()
Před soumrakem jsem viděla dřív než Před úsvitem, ale nebyla jsem vůbec ztracená, bez nitě nebo jaksi mimo, neb jsem neviděla nejdřív první díl. A také jsem neměla pocit, že se dívám na slabý odvar původního snímku. ()
Paříž a dva lidé,kteří se setkávají po 10ti letech a navazují na to, co se odehrálo jedné noci ve Vídni. I když se vidí podruhé v životě, je jejich rozhovor naprosto otevřený, plynulý a přirozený (a především nešustí papírem). Takhle to v životě skutečně občas chodí a natočit o tom film byl sqělý nápad. ()
História osudovej lásky: Romeo a Júlia, Tristan a Izolda. Jesse a Celine je súčasný obraz takej lásky. Filozofická prechádzka krásnym mestom. Trochu vychudnutí protagonisti na môj vkus. ()
Nevím proč, ale Ethan se mi tu vůbec nelíbil. S tou bradkou a přihlouplými řečmi. Začátek vypadal velmi slibně a konec se dal tušit a to mezitím bylo jako na houpačce, sem tam téměř k nebeským výšinám a vzápětí strmě dolů do pekel nudy a trapnosti. A proto hodnotím průměrnými třemi hvězdičkami. PS. Nejdřív jsem se dostala ke 2 dnům v Paříži též s J. Delpy, v obou filmech byla báječná, ale nebyla si obě dílka neskutečně podobná??? ()
Reklama