Réžia:
Francis Ford CoppolaKamera:
Philip H. LathropHudba:
Ray HeindorfHrajú:
Fred Astaire, Petula Clark, Tommy Steele, Don Francks, Keenan Wynn, Al Freeman Jr., Wright King, Jester Hairston, Roy Glenn, Ronald Colby, Phyllis Kennedy (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Nestárnoucí muzikál v režii Francise Forda Coppoly se skvělým Fredem Astairem je založen na brodwayské show ze 40. let. Tajemný Ir se přestěhuje do malého jižanského městečka. Má v plánu zakopat kouzelný hrnec zlata, který ukradl skřítkovi Ogovi, a vypěstovat si tak bohatou "úrodu". Ale jeho plány jsou zničeny ve chvíli, kdy jeho dcera Sharon vysloví nesprávné přání ve chvíli, kdy stojí nad kouzelným hrncem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (70)
Pamatuji si, že když jsem tenhle film viděl poprvé, tak na mě zapůsobil jako zjevení. A stejně je to při každém našem dalším setkání ... ()
S poetikou této klasiky jsem se bohužel zcela minul a přehnaně dlouhá stopáž vše dorazila. ()
Pěkné písničky, trochu legrace, ale celkově nijak výjimečné a svou délkou až nudné. 70% a 3*, 9.7.2016. ()
Musíme přihlédnout na dobu vzniku. Kouzelné melodie, taneční kreace (hlavně Fred Astaire) a stepařské kousky. ()
Příjemný, pohádkově vybarvený film napěchovaný pěknými písničkami. K tomu Petula Clarková působila sympaticky a Fred Astaire byl výtečný jako vždy. Snímek se mi i přes svoje stáří dost líbil. 78% ()
Překrásná pohádka s nádhernými písničkami a nezapomenutelnými melodiemi. Úžasně barevné a veselé, miluju již od svého dětství a nyní po cca 20ti letech jsem se opět kouknul - celý film úsměv od ucha k uchu. Proto přeci taky filmy jsou, a tento je krásný. ()
Jistě - jsem starý a sentimentální, ale nechci se vracet k mému prvnímu skouknutí fimu, tehdy mne naprosto uchvátil. Dnes na něj koukám v dabingu a zpočátku jsem to chtěl přepnout, obrovsky mu to ublížilo. Naštěstí přišla první písnička, sice trochu rušená titulkovým textem a já změkl. Ne že by později přezpívané Vaškem a Helenkou byly špatné, některé se mi líbily i víc, ale originál, je originál. Chvílemi tam poskakovala miloučká Barbara Hancock a já (tehdy poprvé) čekal, co se z toho vyvine. Jen křoví. Dnes už asi Aster a Petula mladým nic neřeknou a dílo se jim bude asi zdlouhavé. Tak jako dnes mně. Poslouchat to v češtině bylo mučením. A tak jsem musel jednu hvězdičku ubrat . Jak jsem na konci zjistil, díky NOVĚ která dabingem zmršila to co nedokázali komančové až v té naší nové, lepší době. ()
Nestárnoucí muzikál v režiséra Francise Forda Coppoly Divotvorný hrnec jsem musel shlédnout, i když zrovna mix filmu a hudby zrovna není můj šálek kávy. V paměti mi totiž uvízlo, že jsem jej jako náctiletý tak z poloviny viděl, snad to bylo někdy kolem vánoc, ale z nějakého důvodu jsem se na něj nedokoukal. Po více jak 30-ti letech jsem se rozhodl zjistit, co mi tenkrát uteklo a tak se tento muzikál rozběhl u nás doma na TV obrazovce. Úvodní minuty přinesly dlouhou cestu dvojice dcery s otcem, kteří urazili mnoho kilometrů z rodného Irska do malého jižanského městečka. Ty záběry se mi moc líbily, ale nic důležitého pro následující děj neznamenaly. Teprve když Finian McLonergan v podání skvělého tanečníka Freda Astairea a jeho dcera Sharon McLonerganm ztvárněná Petulou Clarkovou dorazili do malebného údolí vedle zmíněného městečka, začal se odvíjet v podstatě velmi jednoduchý příběh, zasazený ovšem do dokonale vyvedených kulis. Přijeli sem totiž zrovna v okamžiku, kdy město prodávalo pozemek, zabavený exekucí a který koupil Woody Mahoney alias Don Francks. Tento hudebník s kytarou se do údolí vrátil poté, co si vydělal peníze na nákup pozemku, ale protože mu chyběly peníze na poplatky a poplatky z poplatků a úroků, část financí mu věnoval Finian výměnou za příslib, že se v údolíčku mohou s dcerou usadit. Netrvalo dlouho a Sharon se do Woodyho zamilovala, jenže jejich lásku komplikovalo hned několik věcí. Především to byl velký skřítek Og, kterému Finian ukradl hrnce plný zlata, který údajně každý irský zelenáč vlastní. To byl důvod odjezdu dvojice do USA, ale skřet si to nenechal líbit a odjel s nimi, takže se brzy začal svého jmění dožadovat. Finian však hrnec zakopal na svém pozemku do země a neměl v úmyslu jej vrátit. Jenže jednoho dne, Sharon bezděčně vyslovila nad hrncem přání, aniž by tušila, že se jí ihned splní. Zlého senátora, rasistu a chamtivce proměnila z bělocha na černocha a ten v panice sám před sebou utekl někam do lesa. Představitelé města a státu pak Sharon obvinili z čarodějnictví a místo svatby ji tak mělo čekat upálení. Finian se rozhodl vyhledat pomoc Oga, ale byla otázka, zda ten mu pomůže Sharon zachránit, i když se do ní původně zamiloval. Později si totiž našel jinou lásku v podobě němé dívky Susan a ta shodou okolností našla zakopaný hrnec, kterému zbývaly ještě dvě přání, které mohl splnit, než se stane obyčejným doplňkem americké kuchyně. Musel jsem tak vydržet až do konce 141 minutového muzikálu, abych se dozvěděl, jak to dopadlo. Přiznám se, že písničky byly i na mne hodně staré a ty jsem si pouštěl zrychleně. A některé scény s písněmi a tancem trvaly docela hodně minut a daly tak ve filmu naposledy vyniknout Fredovi Astairovy, který pak už pouze hrál. Moc se mi nelíbila jeho útlá postava, což však asi bylo kvůli tančení nutné a také to, že postavy Sharon a Woodyho ztvárnili již starší herci. Líbily se mi však kulisy pohádkového údolí s domečky obyvatel na jihu USA, kde v té době ještě hodně bujel rasismus, na který snímek hodně upozorňoval. Zajímavé byly také pohledy pod sukně tanečnic, zejména němé dívky Susan a také několik záběrů kamery, která byla hodně v pohybu. Projevilo se to třeba při příjezdu Woodyho z města do údolí, kdy přijel krásným parním vlakem. Pobavilo mne několik vtipných hlášek, třeba když senátor řekl, že přistěhovalci jej začal štvát hned poté, co se sám přistěhoval. Dále si myslím, že by Divotvorný hrnec neprošel dnešní cenzurou, protože Woody měl v úmyslu pěstovat tabák obohacený mátou a na tom vydělat velké peníze. Zkrátka mentolové cigarety v 21. století už nemají na filmovém plátně co dělat, ale co se dá dělat. Pro mne bylo těžké vybrat pro tento muzikál správné hodnocení, protože je zrovna nemusím, navíc je to film z roku 1968 a písničky už fakt byl pro mne hodně staré. Navíc ten jednoduchý děj vycházející z původní divadelní hry také nepřidal muzikálu na úrovni. Pozitivní bylo určitě taneční umění Freda a kouzelné prostředí. Suma sumárum, Divotvorný hrnec si u mne vytančil tři divotvorné hvězdy ***. () (menej) (viac)
Nakolik mám muzikály rád, tak tenhle mě zase až tolik nezasáhnul. Pár slušných melodií, vizuálně slušné, ale celkově příběh a i samotné zpracování pro mě nezáživné. ()
Duhy plnej ranec, i Astaire, i tanec. A božská Petula z dauntaunu. ()
Reklama