Réžia:
Petr ZelenkaScenár:
Petr ZelenkaKamera:
Miro GáborHudba:
Karel HolasHrajú:
Ivan Trojan, Zuzana Šulajová, Miroslav Krobot, Nina Divíšková, Karel Heřmánek, Petra Lustigová, Jiří Bartoška, Zuzana Bydžovská, Jana Hubinská, Jiří Bábek (viac)Obsahy(1)
Petr (Ivan Trojan) je mladý muž, který už by měl mít život pevně pod kontrolou. Stále se však, a ne vždy vlastní vinou, ocitá ve víru absurdních situací, které vytrvale hatí jeho milostný život i původně slibnou kariéru leteckého dispečera. Z navigační věže spadnul až za volant vysokozdvižného vozíku v letištním překladišti a vztah s milovanou Janou nahradila ponižující pozice voyera za úplatu šmírujícího sousedy, kteří na to potřebují diváky. Ani Petrovi rodiče nejsou úplně standardní. Matka je posedlá dobročinností a balíky s obnošeným šatstvem bombarduje oběti války i živelných katastrof na celém světě. Otec, který kdysi zvučným hlasem namlouval komentáře k socialistickým týdeníkům, se s dojemnou bezradností potácí v nových svobodných časech. Jeden náhodný telefonát a trocha černé magie nezadržitelně rozjíždějí kolotoč komických situací plných absurdity každodenního obyčejného šílenství... Na základě vlastní úspěšné hry natočil kultovní scenárista a režisér největších diváckých hitů posledních let Petr Zelenka komediální love story o různých podobách lásky. Autor Knoflíkářů, Roku ďábla či scénáře Samotářů nabízí další příběh prosycený typickým smyslem pro humor. Vedle trojnásobného držitele českého lva Ivana Trojana uvidíme ve filmu i Jiřího Bartošku, Zuzanu Bydžovskou, Miroslava Krobota, Ninu Divíškovou, Zuzanu Šulajovou a Karla Heřmánka. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (496)
Tentokrát bez sáhodlouhých komentářů, pouze s poznámkou a jakýmsi přiznáním, miluju pohled Petra Zelenky na film i život jako takový, zejména potom jeho smysl pro jemný (černý) humor, nadhled, ironii, sarkasmus, smysl pro absurditu, který je hodně podobný (blízký) tomu mému, ale zároveň schopnost ukázat a pojmenovávat věci (problémy) pravými jmény a srozumitelně (navíc vtipně) je podat. Je nesmírným potěšením a zážitkem zjištění, že je někdo schopen (i s pomocí vynikajících hereckých výkonů v čele s I. Trojanem, M. Krobotem a N. Divíškovou konče, přičemž na "náhodnou telefonistku ze Slovenska" Zuzanu Šulajovou se pro změnu více než příjemně kouká) na filmové plátno převést divadelní představení (byť hodně krácené) a současně vaše tužby. Protože tenhle snímek, to jsou především mistrně napsané (bizarní) postavy, následně se stejným úspěchem zahrány všemi představiteli, které mají navíc jednu společnou věc. Všechny se potýkají s "problémem" (někteří více, jiní méně úspěšně) zvaným ŽIVOT a najití si "toho svého" místečka v něm. Co říci k samotnému závěru?! Třešínka na dortu a typický Petr Zelenka tak, jak ho mám nejraději. P.s. SPOILER „Miluji vás. Pardon, už musím končit“. Takhle to umí podat snad pouze pan Krobot. p.p.s. a jedna lékařská rada (zdarma) závěrem, pokud to tedy už dávno nevíte. Já (přiznám se) jsem to doteď netušil. Průvodním znakem Alzheimerovy choroby jsou „divoké oči a nelekavost“. 92% s dovětkem, pokud (tragi)komedie, s notnou dávkou ironie, absurdity a život. nadhledu, potom (v tomto podání) kdykoliv a kdekoliv! ()
Taký pekný český milý film, ktorých je akosi podozrivo mnoho. Z deja si po čase skoro nič nepamatám, iba to, že bol dosť ťažko uveritelný. Inakosťou sa už napr. zaoberala Jedna ruka netleská, toto je ale o niečo vydarenejšie. Hlavne že to nie je nuda. Zelenkovi sa podarila aj atmosféra, letisko a tak. Po druhom pozretí by som napísal niečo zmysluplnejšie, ale asi k nemu nedôjde. ()
Já ty dvě hvězdičky nedávám proto, že bych byla z Příběhů nějak znechucená. Ve skutečnosti ve mě totiž nezanechaly žádný dojem. Postavy jsou švihlé (ale ne tím sympatickým způsobem) a těžko uvěřitelné, příběh trochu moc plochý a nezajímavý a chladně odvyprávěný. Líbila se mi jen kamera a hudba. A to u mě na tři nestačí. PS: Nemám nic proti slovenskému přízvuku, ale Jana Hlubinská ho má tak silný, že stejně nikdo neuvěří, že je Češka. Tak proč jí nenechat mluvit krásnou slovenštinou místo aby (kolegové Slováci mi odpustí) prznila češtinu? To snad česká postava nemůže mít slovenskou tetu? ()
S tímto snímkem mám zásadní problém v tom, že jsem si připadal jako někde v panoptiku. Vše je hrozně tlačeno na sílu a jednotlivé příběhy připomínají všechno ostatní, jen ne skutečný život. Těžko se pak jako divák dovedu do snímku jakkoli ponořit. Pochválit si tak zaslouží snad pouze Miroslav Krobot. Zbytek mi tak trošku lezl na nervy až sral. Humorná linka nefunguje prakticky vůbec - to zkrátka nebyl můj šálek kakaa. Přemýšlím, zda jsem se vůbec zasmál. A ta dramatická mě také nezaujala. Příběh je nudný až místy debilní. [15 %] ()
Tenhle film s Ivanem Trojanem mě moc nevzal. Asi na ty zelenkoviny tak nejsem... ()
Příběhy obyčejného šílenství mi přesně padly do noty. Citlivě hrající Ivan Trojan opravdu v podobě své postavy Petra zažívá denně malé šílenosti, které ovšem jeho životu dodávají správný náboj. Dále bych zmínil Miroslava Krobota, jehož naprosto charismatická postava je skvělou figurkou prolínající děj celého filmu. Tato tragikomická záležitost pro mě zkrátka byla nad výsost příjemnou záležitostí. :) ()
Petr Zelenka mne příjemně potěšil Knoflíkáři a Rokem ďábla, ale tohle se s výše zmíněnými perlami nedá srovnávat ani omylem. Jistě, Trojan je skvělý a totéž platí o Zuzce Šulajové, ale to ten film nezachrání. ()
Môj život niekto vzal, nastrihal, premietol na plátno - ja som tam sedela, dívala sa a smiala sa udalostiam, nad ktorými z opačnej strany kamery plačem. Neviem, či je toto obyčajné šialenstvo, obyčajní ľudia alebo obyčajné príbehy, ale mne sa to celkom páčilo. Nevadilo mi, že to nie je dokonalé, ani že to nemá tempo. Ale chýbalo mi niečo, čo by tie kúsky spájalo v homogénnejší celok. Zábery prírody /hoci aj letecké/ sú na to málo. Preto je to 3 a ½ *, ktoré budú ako štyri – aby ma neomíňali. ()
Zajímavý film, který pojednává o lidské šílenosti a bláznění. Čeho všeho jsme schopni? Některé chvíle jsou opravdu komické a u jiných se sami nad sebou zamyslíme. Ivan Trojan je ve skvělé kondici a téhle role se zhostil nadmíru dobře. I jeho poblázněný otec odvádí na plátně komický ekvilibrismus :) Jednoznačných 85% za českou perličku. ()
Navzdory všem šílenostem je to nejnormálnější Zelenkův film. Rozpohybování divadelní hry dopadlo nad očekávání dobře a s řadou scén si autor opravdu vyhrál (úžasný rozhovor chodce s řidičem popojíždějícím v zácpě, jízdy s vozíkem), ale stejně mi scénář připadal poněkud nedotažený. Řada hlášek má (podobně jako u předchozích filmů) slušnou šanci na zlidovění. Ivan Trojan je opět dokonalý, ale ještě víc mě zaujal Miroslav Krobot. To se skoro nechce věřit, že to je neherec ve své první roli (na divadle i ve filmu)! ()
Nedá se říct že bych byl nějak zvlášť nadšen (tedy určitě ne tak jako z Roku Ďábla), ale každopádně mě Zelenka zase dostal, stejně jako Trojan. Film má rozhodně slabá místa, ale některá místa jsou naopak úplně vynikající. Také nemá výraznější pointu (což je u Zelenky tak trochu zvykem), která tady opravdu chybí (rozhodně víc než v jeho minulých filmech). Jsou to slabší 4*, ale zklamán rozhodně nejsem. Jo, a není to nijak zvlášť vtipný film, některé "vtipné" scény mi přišli spíše dost smutné. ()
Průměr s několika silnějšími místy. Hlavně zpočátku. Možná jsem čekal malinko víc, možná jsem čekal úroveň Jedna ruka netleská, ale tohle je úplně jiný film. ()
Dlouho jsem se spojení Zelenka+Trojan vyhýbal, protože nepatřím mezi uctívače Ivana Trojana (existují ale i filmy-výjimky) a Zelenku jsem si (vůbec ale nevím proč) zaškatulkoval mezi filmy typu Jedna ruka netleská či Samotáři. O to víc jsem si Příběhy užil. Ve filmu se neobjevil jediný slabší herecký článek, vyčnívá Krobot (který si takhle u mě už podruhé vylepšuje dojem z Na vlastní nebezpečí), s potěšením jsem přijal Karla Heřmánka (obsazujte ho povinně do všeho lepšího!), sympaticky působila Zuzana Šulajová. Jeden z lepších filmů české produkce nové doby. ()
Vždy ma štval ten názov. Vštci predsa vieme, že sa tak vola Bukowskeho kniha... Ale film je to fajn. Ale už to nie je ono. Divnosť postáv je dobre podaná, ale KNOFLIKARI a SAMOTÁRI dokázali povedať aj čosi viac, než len zaujímavou formou ukázať život čudákov... ()
Opravdu hodně podivný film plný podivných lidí, kteří dělají podivné věci. Film je plný výborných herců ale nejedná se o komedii u které by se divák plácal smíchy do kolen. Ale film celkem příjemně plyne i když se tam občas dějí věci, které nemají rozumné vysvětlení. ()
Příběhy vyprávějí opět o „ulítlých“ podobách lásky, ale v různých generacích. Postavy se opět chovají trhle, ale poprvé je má autor očividně rád, nevysmívá se jim a neubližuje z chladného nadhledu, nekarikuje je z čiré zlomyslnosti. Vzdává se provokací pro efekt, rebelství pro pověst, „hlášek“ pouze pro vtip. ()
Film, ve kterém vidím postupem let stále něco nového. Při premiéře jsem si nebyla úplně jistá, co nám chce Petr sdělit, ačkoli se mi to líbilo trvalo pár let, než si to lépe sedlo. Jedna věc je divadelní představení, druhá film. Teď se bavíme o filmu, který mám ráda. Mrzí mě, že k němu píšu recenzi až pár dní po té, kdy nás opustila úžasná paní Nina Divíšková, její herecký koncert byl v tomto filmu parádní a film zase dostal další rozměr. "Baf!" ()
Na Petru Zelenkovi si nesmírně cením mnoha věcí. V „příbězích“ například krásně a přitom nesmírně přesně prokreslil charakteristiky jednotlivých postav. Skoro by to mohlo sloužit psychologům jako série modelových příkladů. Cením si na něm také umění střihu. Nejde tak daleko jako Alejandro González Ińárritu, ale princip je podobný. Zatímco Ińárritu záběry „přehází“, Zelenka jich pro změnu třetinu vypustí. Některé věci pak zůstanou nedosloveny. Zůstává na divákovi, aby si doplnil chybějící. Zelenkovy filmy právě proto nenudí svou konkrétností. Nechávají prostor imaginaci. A té je nám dnes zapotřebí jako soli... Celkový dojem: 85% ()
Zasazení hlavní postavy do prostředí letiště beru jako velké plus, takové zpestření příběhu. Začátek filmu je velmi povedený, asi i nejlepší část snímku. Herecké výkony docela slušné a drží to celé pohromadě trhlý scénář o tom, že všichni lidé spadají do "košíku" s označením šílenci:o)). Šulajová je kočka:)). 75 % ()
Lidé v kině se smáli. Kdyby v sále bylo světlo, asi bych musel napsat, že se za břicha popadali Nechci si dělat patent na to, že bych „Příběhy“ zcela pochopil, ale mně se ten film prostě nezdál vtipný Tedy, smál jsem se, to ano! Párkrát. Ve chvíli kdy se většina diváku mohla smíchy potrhat, já jsem však pociťoval mrazení v zádech. Říkal jsem si tohle přece není sranda! To není komedie! To je skutečně bolestivý film. Film o maximálním osamění, a touze skoncovat s ním. O snaze pohnout se svým promarněným životem o regál výš. Film působí jako rozvinutá epizoda z Ondříčkových Samotářů s tím rozdílem, že se tolik nesoustředí na to, být „cool“, být generační výpovědí. Asi nebude mít davy obdivovatelů tak jako tomu bylo u zmíněných Samotářů, ale pro svou nevtíravost na mně působil mnohem příjemněji. ()
Reklama