Réžia:
Isabel CoixetScenár:
Isabel CoixetKamera:
Jean-Claude LarrieuHrajú:
Tim Robbins, Sarah Polley, Sverre Anker Ousdal, Javier Cámara, Eddie Marsan, Dean Lennox Kelly, Leonor Watling, Steven Mackintosh, Julie Christie (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Vrtná stanice, místo izolované od civilizace, vzdoruje vlnám daleko na otevřeném moři. Na tomhle odlehlém místě obývaném pouze muži se jednoho dne objeví žena (S.Polley). Má se starat o pracovníka (T.Robbins), který při nehodě přišel o zrak. Časem mezi oběma vzniká pouto. Jako na pustém ostrově se stávají citově závislí jeden na druhém. Za pomocí slov vyplouvají na povrch jejich tajemství, bolest, naděje, láska, smutek..... Bezesporu největší filmová událost ve Španělsku za rok 2005. Na vzniku snímku režisérky Isabel Coixet se výrazně podílel Pedro Almodóvar a jeho produkční společnost ElDeseo, kterou řídí se svým bratrem Augustínem. Film Tajemství slov získal 4 španělské Oscary (ceny Goya) v hlavních kategoriích a deklasoval konkurenci jak u diváků, tak u kritiků. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (167)
Tak tohle byl přímý zásah..... do duše..... ()
Křehké vyprávění s obrovským přesahem. Perfektní herci, citlivá režie a téma, nad kterým stojí za to přemýšlet, přestože táhne přímo na branku. Scéna s blůzou (zasvěcení vědí) pro mě osobně jedním z nejsilnějších filmových zážitků. ()
Již dlouho jsem nic fiktivního natolik osobně neprožíval, o to je pro mne těžší slovy přesně vyjádřit v čem spočívá ono tajemství slov. Zůstaňme tedy u toho, že v jejich nevyřčenosti. 95% Zajímavé komentáře: Faye, numi ()
Mít slova na tajemství slov není dost dobře možné, protože samotný film je velmi intimní, ale přitom přímo velkolepě popisuje rozvíjející se vztah mezi ošetřující hluchou dívkou a dočasně slepým zaměstnancem ropných vrtů. Prostředí vrtné stanice uprostřed oceánu přidává snímku na depresivní atmosféře. Klíčem ke 4* je pro mě skvělý herecký výkon Sarah Polley . ()
Typicky drsný film. Tim Robbins hraje drsňáka, co má k slovům daleko, protože přišel o zrak a pro mě nepříliš známá herečka Sarah Polley to všecko odsere, protože se o něj má na odlehlém místě na Zemi starat a zatahá do toho city. Hodinu tu pak blafaj o samých negativních věcech, že se na to těžko kouká až Vám z toho na konci utrhnou všecky bulvy údivem. Tajemství slov bych vyjádřil jedním slovem: deprese. ()
║Rozpočet $5miliónov║Tržby USA $20,678║Tržby Celosvetovo $6,410,059║ ()
Scénář: Isabel Coixet .. Jizvy na duši, jizvy na těle. Isabel Coixet opět boduje. Její scénář nepostrádá potřebnou hloubku a poselství. Režie je skvělá, bez laciných gest, velmi komorní a přesná. Herecké výkony ústřední dvojice jsou jen těžko označitelné za standardní, poněvač jsou bezvadné. Sarah Polley skutečně září a Tim Robbins, i když převážně jen leží, je velice přesvědčivý. Pochvalu lze vyjádřit i směrem ke kameře a hudbě, které je přítomna jen sporadicky, zato silněji vyzní. 90%. ()
Umělý ostrůvek uprostřed oceánu „ víc než 50.000 tun železa, do kterého každý den udeří přes 28.000 vln. Někdy víc.“ Místo, kde pracuje jen hrstka mužů a kde se stala nehoda. Tam utekla z nucené dovolené Hanna ..... „zabít čas, než čas zabije Tebe.“ Nemluvná žena s naslouchátkem, která nestojí o společnost, ale nabídla se jako ošetřovatelka popálenému a dočasně slepému muži. Ten má sice bolavé tělo, ale radostně vypráví, je plný zvědavosti a nekonečných otázek. Ocitnula se v blízkosti člověka, který ji postupně dokáže svými slovy rozesmát, rozesmutnit. „ Tajemství slov“, která umí poodkrýt dávná a bolestivá tajemství, ale přináší i úlevu a vzájemnou důvěru. Důvěru pro kterou se vyplatí ..... .naučit se plavat! Nádherný, emocemi nabitý film se skvěle vybranou dvojicí „trosečníků“, který jen tak z hlavy nevyženu a ani nechci 4,5*. ()
Umořující prostředí samotářských podívínů přestřihnuté dokonalou scénou s blůzou a veškerým následným vývojem. Chvíle absolutního nezájmu v kontrastu naprostého diváckého strhnutí se hodnotit (prozatím) nedají. ()
Koukam, ze tady vsichni hekaj, jakej to je dojak a citlivej film, coz je sice mozna pravda, jenze tu je par problemu. Po uvodnim trochu zmatenym predstaveni hlavni hrdinky se dej presune na vrtnou stanici a z ni uz se az na uplnej konec nehne, takze prakticky celej film stoji jen na dialozich. Coz by sice nevadilo, jenze problem je, ze jsou ty dialogy kolikrat dost krecovity a nevim, jestli to byl zamer nebo ne, ale obcas je ze sebe herci ani nemuzou vymacknout. Navic uz od zacatku je jasny, jak se celej film bude vyvijet, takze si na sebe pomalicku osetrovatelka a pacient zvykaj. Pak me akorat trochu prekvapilo, ze po opravdu pomalym seznamovani na nej najednou z niceho nic vybali svuj zivotni pribeh a vyvali kozy. Ono to je vlastne to jediny, na co clovek ceka, ne na ty kozy, i kdyz jsou pekny samozrejme, ale na to, proc je vlastne hlavni hrdinka tak divna. Jinak herci jsou fajn, Robbins ve vetsine scen jen slepej lezi v posteli a neustale neco keca, ale je to docela sympatak a zahral slusne a Polley, ackoliv kuli scenari musi hrat fakt dost mimo zenskou, i kdyz postupne se to s ni zlepsuje, tak me svym hereckym projevem hodne mile prekvapila. Dalsi, s cim jsem mel trochu problem, je styl natoceni, cely to pusobi takovym dojmem, ze se clovek diva na realitu, ale zase ne vylozene dokumentarne. Sice to trochu i pres predvidatelnej a neoriginalni vyvoj pribehu pomaha filmu, takze nepusobi jako typicka hollywoodska romantika, ale stejne mi tenhle styl buhvijak nesed. Takze celkove docela povedeny drama, ktery sice dokaze zaujmout, ale na druhou stranu se moc nema kam vyvijet a co nabidnout. Lepsi 3*. ()
On ten film ze začátku vypadá podivně, postava Hannah mi dokonce dost dlouho lezla na nervy, než jsem ovšem zjistila, proč je taková, jaká je. Velmi pěkné, smutné, citlivé psychologické drama, založené na mnoha rozhovorech. A přitom se tam zase tak moc nemluvilo. Herci byli výborní. ()
Tomuhle filmu by se TEORETICKY dalo vyčítat hodně - citová manipulace s divákem, klišovitost, předvídatelnost. Jenže když na něj i několik dní po zhlédnutí nedokážete zapomenout, tak jdou veškeré výtky stranou. Výtečné herecké výkony vtáhnou a už nepustí. Je to skoro tolik silné jako Prolomit vlny, které tenhle nenápadný, ale zatraceně působivý snímek trochu připomíná. ()
„Kam letí? Záleží na tom? Vadí jí snad letět nad padesáti tisíci tunami oceli, do kterých denně naráží dvacet osm tisíc vln, někdy i víc? A to je vše? Trávit čas, než tě stráví sám? Je to všechno? Vlny, vlny. Každá jiná.“ Hanna žije velmi systematický, rutinní, asociální ale bezpečný život, A žila by tak i dál, kdyby se neobjevila krátkodobá práce ošetřovatelky… Líbilo se mi už prostředí, v němž skupinka osamělých existencí žila. Ne snad svou estetičností, ale atmosférou izolovaného klidu, ve kterém si čas na ropné plošině ubíhá svým vlastním, pomalým tempem. Díky tomu se mohl rozvinout vztah těch 2 a mě je moc bavilo pozorovat. Josefovu neúnavnou snahu zapůsobit na „sestru řádu Kuřete a rýže“, a naopak Hannino postupné, opatrné otevírání se. Snímek se mi líbil až do podivného setkání s „důvěrnicí“. Konec se už tak nějak dal čekat. Za mě solidní 4*. „Coro...“ - „Ano?“ - „Jak se dá žít s tím, co se stalo? S důsledky? Jak žít s nebožtíky?“ - „Nevím. Člověk prostě musí žít dál. Všichni vlastně žijí pro budoucnost. Anebo ne. Někdo to nezvládne.“ ()
Dôkaz, že aj ten najjednoduchší príbeh môže v správny rukách citlivej režisérky-scenáristky a senzitívne hrajúcich hercov a pomocou prvotriednych dialógov zapôsobiť v aj tých najhlbších diváckych citoch a kvalitou presiahnuť nejednu divácky úspešnejšiu drámu. A záver potvrdil (vlastne ako celý film), že aj klišé sa dá spracovať tak, aby nepôsobilo stereotypne. 85%. ()
Isabel Coixet nudí. A to tak, že pod ťarchou ubíjajúceho tempa spoľahlivo vyšumí významný odkaz, tejto inak konvenčnej drámy. Osudové stretnutie dvojch "životom postihnutých" ľudí postráda jediný výraznejší prvok, ktorý by trochu zamaskoval direkt k očakávanému záveru. Zisťujem, že podobné "pomalé-ambientné" snímky (Code 46, Lost In Translation) idú jednoducho mimo mňa. ()
Plné typicky evropských trademarků. Úsporná minimalistická režie, málo hudby, v podstatě ryzí konverzačka v syrovém industriálním prostředí vrtné plošiny. Plné neurčitých pohledů na oceán a hutných myšlenek/názorů/postojů. Bohužel bez drajvu a s poměrně malou katarzí, kterou bych u filmu takovéhoto ražení očekával. Sarah Polley fantastická. ()
Po depresivně laděném komorním snímku Můj život beze mne přichází od stejné autorky křehká story o mladé, "neslyšící" dívce, která nechodí do společnosti (protože nemá s kým a ani za nikým) a která impulzivně přijímá nabídku ošetřovatelky na ropné plošině. Kdesi u břehů severního Irska se tak ujímá popáleného muže, který na čas přišel o zrak, navždy pak o přítele. Deprimovaná dvojice tak postupně odhazuje bariéry, žádný kýč však nečekejte. Psychologický laděný film až příliš brnká na posmutnělou strunu, až celý jakoby přestal dýchat. Naprosto uzavřená a nesdílná hrdinka si navíc říká o to, že o ní přestanete jevit zájem. Zbytečně tak jde proti divákovi, který sice jednoznačně ocení vynikající výkony Sarah Polley a (překvapivě obsazeného) Tima Robbinse, naopak ale bude litovat, že s poutem, které oba ztroskotance obklíčilo, šlo pracovat o poznání lépe!! Navíc jakoby se čas zastavoval a sama režisérka nevěděla, jak ho rozběhnout. Celé je to u mě s několika povzdechy.. ()
Zajímavý a příjemný film, jehož tajemství spočívá skutečně hlavně ve slovech, tedy dialozích dvou hlavních hrdinů. Prvních pár minut jsem trochu usínala, pak se tam stalo cosi zásadního a byla jsem stržena a uchvácena, bohužel konec byl jak rána pěstí. ()
75% - Zajímavý a hluboký film, který rozhodně stojí za shlédnutí. Úžasná atmosféra, perfektní herecké výkony, a sympatická lámaná angličtina s mnoha přízvuky :o) Mnoho symboliky, mnoho moudra, zatraceně mnoho bolesti, a přesto tolik romantiky… Hm… Jen ta věčná ruční kamera… Často jsem měl pocit, že už by si mohli autoři přestat hrát na Blair Witch, a jestli si už zapomněli nějaký ten stativ doma, tak aspoň zaměstnat někoho, komu se neklepou ruce na držení kamery. Proč jsem (ač laik) z ničeho nic tak přísný na příliš tvůrčího kameramana? Velkou část filmu tvoří intimní dialogy dvou osob, a díky nápadným pohybům člověka s ruční kamerou k nim mně, jako divákovi, přibyla i třetí -ta, co vše natáčí. A docela mi to kazilo zážitek. Umělecký záměr tedy na mě moc nezabral. Ale určitě se v tom dá "naučit plavat" ;o) ()
Velmi silný příběh lásky, která musí překonat neuvěřitelné šrámy na duších i tělech obou milenců... ()
Reklama