Réžia:
Damien O'DonnellScenár:
Jeffrey CaineKamera:
Peter RobertsonHudba:
David JulyanHrajú:
James McAvoy, Steven Robertson, Romola Garai, Brenda Fricker, Gerard McSorley, Pat Shortt, Stanley Townsend, Tom Hickey, Frank McCusker, Michèle Forbes (viac)Obsahy(1)
Uvnitř tančím je příběhem 24 letého Michaela s mozkovým ochrnutím, který dlouhodobě žije v domově pro invalidy "Carrigmore" vedeném impozantní Eileen. V jeho životě nastane zlom, když se do domova přistěhuje rebel Rory O'Shea. Michael s úžasem zjistí, že rychle mluvící Rory, který může pohybovat pouze svojí pravou rukou, rozumí jeho skoro nesrozumitelné řeči. Roryho dynamická a vzpurná povaha zapálí v Michaelovi oheň a představí mu zcela nový svět vně "Carrigmoru". (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (518)
Film, co vás tak strašně chce dojmout, aby jste uronili slzu působí spíše až komickým dojmem. Vůbec mě to nepřesvědčilo a už vůbec ne k slzám. Málo vtipných situací a těch vážných také a vlastně nevíte mezi čím si máte vybrat. Jestli se máte smát, nebo plakat, nebo neděla prostě nic. Na 85% ? To se nezlobte, ale ne. 70 až 75 možná. ()
-4* Kvalitně natočený film o postižených lidech a o jejich osamostaňování a začleňování do společnosti. Co mě potěšilo, tak že byl natočen s nadsázkou a já se přidám k té části diváků, která z něho necítila citové vydírání. Hlavní protagonisté se snaží využít všechny možné prostředky k dosažení svých cílů a samozřejmě ne vždy se to setká s pochopením okolí. Já jsem se bavil dobře a opravdu musím pochválit herecké výkony hlavní dvojice, protože v rodině máme podobný případ ochrnutí a bylo to dokonale ztvárněno. Vysoké hodnocení je podle mého názoru v pořádku a doporučuji ke zhlédnutí i já.[ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 1 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 2 /// ART: 0 /// STYL: 1 /// CASTING: 3 (3*MAX) ] ()
Po všech stránkách konvenční film, který táhnou hlavní herečtí představitelé. Ovšem nutno uznat, že jej táhnou slušně McAvoy i Robertson mne velmi bavili, Romola Garai, byla dobrá a krásná... Jako oddechovka s trochou moralistické pachuti funguje velmi dobře. ()
Asi jeden z nejsilnějších filmů, co jsem kdy viděla. je dobře že se širší společnosti dostává do povědomí, jak těžké to mohou mít lidé s tělesným postižením ( ale to jen tak naokraj.) Atmosféra je celkem depresivní, ale svým vlastním způsobem hřejivá. Nakonci jsem měla přes všechno co se stalo dobrý pocit, prostě se to mělo stát, stalo se. Hlavní postavy se doplnují, jak po fyzické tak po psychické stránce. A nakonec vám jen nezbývá, než si říct: "Live life like you mean it !. ()
Film útočí na vaše city a těží zejména z dojemnosti/soucítění s dějem a postavami v něm. A od začátku už víte, jak to asi (nedobře) dopadne. Přesto netlačí na pilu, občasně se vyskytující humor je vkusný, oba hlavní hrdinové uvěřitelní a dobře hrající, a i když se tam toho tolik neděje, snímek nenudí. Příběh je ale bohužel pouze průměrný a - jak jsem psal výše - předvídatelný, což mi nakonec nedovolilo dát více jak tři hvězdy. Ale i tak příjemný filmový zážitek. ()
Reziser Damien O´Donnell mi hovori leda tak hovno a hned v tomto pripade ide o financny prepadak. Tematika je fajn - ale prilis bije do oci snaha ozmykanie emocii a film sa snazi sposobit vodopad slz. K tomu vsetkemu este nemam rad James MekEvoja. 10 % ()
Zábavný film na citlivé téma. Poukázání na to, že v podstatě v jakémkoli nepříznivém osudu lze žít a užívat si maličkostí až do posledního dechu. Ať už pokorným, či neotřelým a drzým způsobem :-). Skvělé herecké výkony obou představitelů. (85%) => 4★ ()
Silný příběh dvou rozdílných kluků, kteří jsou oba odkázáni na vozík a celodenní péči v zařízení pro invalidy. Rory ale touží po vlastním životě a chce si jeho zbytek užít podle sebe. Společně s Michaelem, kterému pomáhá s jeho "nesrozumitelnou" řečí, dosáhnou toho, že společně získají vlastní byt - svobodu. Krásný příběh, krásná hudba a jedinečná postava a výkon Jamese McAvoye. Dojemný film, který určitě stojí za vidění. 95% ()
Ochrnutí na vozíčku, kteří se chtějí postavit na vlastní nohy. Žít alespoň chvíli jako normální lidé. Zažívat stejné problémy, lásku a každodenosti. Jenže stále budou pro ostatní jen ti kryplové na vozíku. Nemohou existovat bez trvalé pomoci i když ji odmítají. Soucit jim leze krkem, ale bez něho by nebyli schopni přežít. Važme si normálnosti našeho života. Někteří nemají ani to. ()
Pičusové jdou McAvoyovi dobře. Škoda, že to tak smrdí devadesátkama. ()
Tady bylo po chvilce projekce jasně vidět, že si to prostě jen užiju a nic to ve mně nezanechá. Na jednu stranu jsem se nepletla. Na tu druhou jsem zase ráda strávila nějaký čas filmem, kde má hlavní slovo McAvoy, a to v roli invalidy. Z počátku to hýřilo hlavně vtipem, o což se postaral Rory svým hláškováním a zábavnými postřehy. Postupem času humor rapidně opadal a zabočilo se k vážnějším tématům, kdy Rory hledal bydlení pro sebe a svého přítele Michaela. Když ale na scénu přišla blondýnka, která se měla o oba starat, mírně mě to přestalo bavit. Řekla bych, že nic tam nebylo zprostředkované pořádně. Čtyři hvězdy dám ale proto, že mě hlavní dvojka bavila a bavil mě Roryho pohled na svět, i když byl trochu nereálný. Na konci se pak stočilo k depresivnějším scénám a já tak měla možnost být osudem hlavního hrdiny opravdu zklamaná. Nebylo to žádné veledílo, ale pro nenáročné diváky to postačí. ()
Příchod Roryho do Carrigmoru spolu s jeho nekompromisními hláškami a neutuchající energií a nadějí a následné seznámení se s Michaelem byly pro mě nejlepšími okamžiky filmu, potom už mně snímek nenabídl tak silné okamžiky (osud Roryho mě nechal překvapivě chladným), ale i tak neustále ukazoval své kvality a přednosti. Znevýhodnění obou hrdinů bylo stále patrné a i přes jejich evidentní snahu, se jim nic neulehčovalo, ale přitom nebylo nikdy jejich postižení využíváno prvoplánově nebo pro vzbuzení sentimentu. A samozřejmě by snímek nedosahoval takových výšin nebýt skvělého osazenstva. ()
První polovině výborná - vtipná, netáhla se. Ale jakmile se film přehoupne přes půlku, přijde děsná nuda. Film se nikam neposouvá, vtip i částečně nadhled se vytratí, konec je předvídatelný. Palec nahoru oběma hercům v hlavní roli. ()
Tenhle film je krásným důkazem toho, že i když je člověk handicapovaný, tak přesto může být šťastný nebo může dělat cokoliv. Chvílemi může film rozbrečet nebo dojmout diváka, ale s tím se přeci musí počítat. Oba dva z dvojice k sobě náramně sedli, a proto tenhle film je tak dobrý. Je to smutný, ale zároveň i hrozně hezký zážitek. 9/10 ()
Už dlouho mě nic nerozložilo tak jako Uvnitř tančím. Dalo se předpokládat, že film o vozíčkářích bude hrát na city, ale v tomto snímku nejde tvůrcům o vyvolání lítosti v divácích, ale o znázornění přátelství a neuvěřitelné touhy žít si po svém. To vše podtrhují skvělé herecké výkony ústřední dvojice a dokonale zvolená hudba. Takže jasných 5*, ale nevím jestli si tuhle emocionální jízdu budu chtít ještě někdy zopakovat. ()
Po dlouhé době film, který u mě dokázal vyvolávat emoce scénu po scéně a ne jen 5minut na konci. V jednu chvíli sem se smál jak blázen za 3 minuty byl strnulý na židli se slzama na krajíčku a takhle se to postupně střídalo celou dobu. Celkový zážitek vynikající. Vůbec to není takové to běžné americké drama s jasnou linii od začátku až do konce. Vlastně jsem měl původně trochu předsudky k tomuto filmu, přeci jen anglických filmů, na rozdíl od seriálů, mě víc zklamalo než potěšilo. Ale tady se podařilo! Dík ()
Hluboce lidský příběh. Pokud ovšem mám hodnotit film, jakožto formu vyjadřování, tak jsem nucen snížit z pěti hvězd na tři. Sledoval jsem Hollywoodský mustr. Film natočený dle šablony amerických kasovních trháků. Hluboký příběh zkažený tisíckrát řečeným, promočený umělými slzami vydojenými v ten pravý čas a na správném místě podlévanými atmosférickou hudbou, která se do snímku tak hodí. Stejný případ je Zkrocená hora. Hollywoodská nuda, tisíckrát přehraný a převyprávěný příběh s předvídatelným dějem. Jen milenecký pár není muž a žena. V případě filmu Uvnitř tančím jsou hlavní protagonisté invalidi. U vcelku silných scén jsem byl rozlazován těmi pitvornými zavedenostmi. Vadili mi a zkazili mi dojem z filmu. Jsem holt příliš náročný. ()
Film, ktery dojme a zahraje na city snad kazdeho cloveka. Neverim tomu, ze autor filmu chtel, aby divaci dva hlavni hrdiny litovali. Proste jen osud cloveka neni vzdy priznive nakloneny a zde se potkaji dva lide podobneho postizeni, kteri se natolik vzajemne doplnuji, ze se clovek malem pristihne u toho, ze jim zavidi... No, nezavidi, ale fandi. Vyborne herecke vykony, kamera, soundtrack, pribeh. Ten film ma koule, zaujal me, dojal a hlavne, clovek se zamysli nad faktem, ze zadny handicapovany si nezaslouzi pohled skrz prsty nebo dokonce opovrzeni. ()
Další snímek ve kterém jde pouze o ždímání emocí z nebohých diváků díky smutnému příběhu dvou handicapovaných lidí, kteří chtějí žít normální život mezi lidmi místo toho, aby byli zavření v domově. O nic víc nejde, film nemá ani žádné výraznější poslaní a takovýchto filmů je v dnešní době spousta a Uvnitř tančím není ničím zajímavým v tomto žánru. Navíc se mi to zde až trošku přestřelené, poslouchat hodinu a půl někoho huhňat a nerozumět mu ani slovo. Musí to být hrozné, mít takovéto postižení, ale postavit na tom celý film.Navíc znám řadu kvalitnějších filmů s podobnou tématikou a nejsou tak kvalitně hodnocené ani známé jako tento. Uvnitř tančím není vyloženě špatný film, ale zároveň je dost nadhodnocený. Na druhou stranu musím smeknout před hereckým výkonem Stevena Robertsona. ()
Zajímavý příběh a překvapivě i povedené vtipy jsou jednoznačně tím nejlepším na tomhle filmu. K tomu mě taky ohromily herecké výkony, protože zvládnout něco takového vyžaduje zaprvé spoustu talentu a zadruhé spoustu tvrdého tréninku. Nakonec to ale nebylo tak silné, jak jsem očekával, takže "jen" velký nadprůměr. 85% ()
Reklama