Réžia:
Bahman GhobadiKamera:
Shahriar AssadiHudba:
Hossein AlizadehHrajú:
Soran Ebrahim, Avaz Latif, Hiresh Feysal Rahman, Saddam Hossein Feysal, Abdol Rahman Karim, Ajil ZibariObsahy(1)
Všechny války a násilí přinášejí smrt, utrpení a ničí budoucnost. Kdekoliv se lidé na sobě dopouštějí násilí, jsou kolem vždy i bezmocní svědkové a oběti zároveň - děti. Jejich šokující příběhy média nezaznamenají, z bombardérů, tanků a vojenských velínů nejsou vidět. Ony však, pokud přežijí, tyto strašné zkušenosti s sebou nesou do budoucnosti.
Film jednoho z nejpozoruhodnějších íránských režisérů současnosti Bahmana Ghobadího Želvy mohou létat byl natočen v autentickém prostředí kurdského utečeneckého tábora na irácko-tureckých hranicích v roce 2004 a vrací se do období několika týdnů před americkým útokem na Irák. Ghobadí, sám kurdského původu, se rozhodl jej natočit poté, co těsně po skončení americko-irácké války přijel do Bagdádu a stal se osobním svědkem otřesných dětských osudů, které za sebou poslední konflikty zanechaly. "Děti jsou totiž v každé válce jejími prvními oběťmi. Každému to bylo ale úplně jedno. ... Rozhodl jsem se natočit protiválečný film."
Děti, které v Ghobadího filmu vystupují, jsou samozřejmě neherci. Jejich výkony však působí nesmírně autenticky. A ve světě neexistuje režisér, který by dokázal s takovou znalostí a přesvědčivostí odhalit skutečný život obyvatel těchto krajů, známých v západní Evropě jen z populistických hesel, jimiž se ohání světová politika.
Film, který je prvním iráckým filmem natočeným po pádu Saddáma Husajna, viděli diváci rekordních osmdesáti filmových festivalů! A o tom, že Ghobadího nemilosrdná, syrová výpověď zapůsobila po celém světě, svědčí řada čtyřiceti mezinárodních a tří národních cen.
(oficiálny text distribútora)
Videá (1)
Recenzie (129)
Zimomriavky a slzy ma sprevádzali počas viacerých scén tohto filmu. Tá drsná atmosféra kurdského utečeneckého táboru bola naozaj silná. Satelit na mňa miestami pôsobil ako despota, ale asi takého vodcu práve všetky tie osirelé deti potrebovali, aby dokázali aspoň ako tak prežiť - aj keď paradoxne ich živobytím bolo zbieranie nášlapných mín. Do toho všetko zasahuje príbeh Agrin, Hengova a Rigy, ktorí sa zrazu zjavia v tábore. Práve táto tajomná trojica bola podľa mňa vynikajúcim hnacím motorom celého filmu, lebo práve v nich bol vyjadrený celkový symbolizmus celého utrpenia počas Sadámovho režimu, ktorý bol pre Kurdov hotovou katastrofou. Práve Kurdi najviac napokon vyťažili z americkej invázie do Iraku a po rokoch krutosti sa dočkali napokon v rámci Iraku dokonca autonómie v severnej časti krajiny. Film bol však nesmierne silnou výpoveďou prostredníctvom očí tých najnevinnejších obetí vojny - teda detí. ()
Satelit je kluk, který mi velmi rychle začal lézt na nervy. Ale není těžké pochopit, že v daných podmínkách se choval naprosto logicky a pokud chtěl přežít, nemohl se projevovat jako žák nedělní školy. Mezi většinou zmrzačenými dětmi se stal samozvaným vůdcem, kterého ovšem poslouchali i dospělí. Bravurní neherecké výkony a suverénní režie netriviálního příběhu s odskoky mimo běžnou realitu. ()
Celkem jsem se bála, že film bude o hrdinném strýčku Samovi, který s laskavostí sobě vlastní přišel násilně christianizovat, tedy pardon, dnes se mečem šíří demokracie, do Iráku. Nakonec se z něj vyklubal romantický snímek s nádechem té zvláštní íránské poetiky. Romantika tedy spočívala v tom, že se jeden z mála kompletních chlapců (měl dvě nohy a překvapivě i ruce) zamiloval do jediné dívky v široširém okolí. Problémem je první třetina filmu, která je naprosto odtažitá, bez emocí, které se až postupem času proklubávají na povrch. ()
Zajímavý a ne zrovna příjemný výlet do kurdského tábora, obývaného dětmi, které mnohdy musí řešit věci dospělých navíc zveličených otřesnými podmínkami. Přesto však film příliš na pilu netlačí, často se naskytnou i úsměvné situace a hlavně krásná kamera dokáže vytvořit ze špinavého a vyprahlého prostředí doslova divy. ()
Film není silnej a přitažlivej tím, že hromada dětí z Iráku je v prdeli a místo masturbace tráví čas sbíráním nášlapných min. Hlavní doménou je uvěřitelná lidskost v nelidském prostředí. Režisér záměrně míchá prvky realismu s mystickými předpověďmi budoucnosti, které konvenují s dětskou naivitou. Právě kombinace nevyspělého s vyspělostí pod vlivem okolností je pro film důležitá. Rozhovor s učitelem versus hledání červených ryb. Je těžké být dospělým, když ste ještě díte! S kočkou, co přišla do vesnice si nezapícháte, to dítě není její, ona nechce bejt o deset let starší. ()
Galéria (14)
Zaujímavosti (5)
- Samotné natáčení se odehrávalo nejen za nepříznivého počasí, ale doslova v bojových podmínkách – během americké invaze do Iráku. Dokončování filmu probíhalo v době, kdy byl dopaden Saddám Husajn a nepokoje v zemi eskalovaly. (Zdroj: Letní filmová škola)
- Každý detský predstaviteľ vo filme bol v skutočnosti utečencom. (Karush)
- Tři měsíce cestoval Ghobádí po nejodlehlejších končinách Iráku a hledal vhodné dětské představitele. Vybrané děti pocházejí z různých částí země, všechny však spojuje kurdský původ. Dvě z nich navíc přišly o končetiny při snaze deaktivovat miny, které následně chtěly prodat na černém trhu. (Zdroj: Letní filmová škola)
Reklama