Réžia:
Volker SchlöndorffKamera:
Tomas ErhartHudba:
Alfred SchnittkeHrajú:
Ulrich Matthes, August Diehl, Hilmar Thate, Bibiana Beglau, Ivan Jiřík, Adolf Filip, Zdeněk Pecháček, Karel Dobrý, Vladimír Fišer, Petr Janiš, Vladimír Gut (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Film bol inšpirovaný denníkom, ktorý si luxemburský kňaz Jean Bernard viedol v koncentračnom tábore Dachau. Do denníka podrobne zachytával všetky udalosti hrôzostrašných dní, ale k deviatim dňom z februára 1942 v ňom chýbajú akékoľvek záznamy. Snímka režiséra Volkera Schlondorffa je pokusom o špekulatívnu rekonštrukciu udalostí, ktoré sa v tomto čase mohli odohrať. Schlondorff zmenil meno hlavného hrdinu na Henri Kremer a príbeh jeho deviatich dní prerozprával ako príbeh morálneho zápasu. Kremer je nečakane z Dachau prepustený na dovolenku. Krátko po návrate domov však zistí, že voľno dostal, aby splnil konkrétnu úlohu. Jeho predstavený biskup sa stal pre nacistov nepohodlným, pretože odmieta spolupracovať. Nacisti chcú využiť Kremera na to, aby získali oficiálnu podporu pre Hitlerovu cirkevnú politiku. Kremer tak stojí pred morálnou voľbou: uzavrieť kompromis s nacistami alebo sa vrátiť sa do pekla koncentračného tábora. Miestny Untersturmfuhrer Gebhardt, ktorý je sám pod tlakom nadriadených, dáva Kremerovi deväťdňovú lehotu na splnenie úlohy. Hoci film Deviaty deň je dielom fikcie, vychádza zo skutočných udalostí a je poctou stovkám duchovných, ktorí zomreli v koncentračných táboroch kvôli odporu voči nacistickému režimu. (STV)
(viac)Recenzie (40)
Je to zajímavý film, ve kterém Ulrich Matthes přesvědčivě ztvárňuje dokonalý protipól jeho magora Goebbelse z Pádu Třetí říše. Jediným problémem snímku bylo, že jsem prakticky neměl ani na chvilku možnost pochybovat o tom, jak to skončí. (70%) ()
Hodně syrový příběh jednoho lucemburského kněze v koncentračním táboře a i mimo něj. Líbilo se mi, že film si nebral servítky a ve filozofických otázkách probíral samotnou víru od shora až dolů. Různí lidé, různé názory, za války mnohdy dost razantní názory, mě totiž donutily nad celým filmem po skončení dlouhou dobu přemýšlet. Ulrich Matthes zahrál naprosto precizně a přiznám se, že jsem mu věřil i ten strach v očích, který on vyluzoval každou druhou scénu. Já být na místě toho člověka, jehož příběh tento film vypráví, tak mi asi houkne během těch devíti dnů pod parou. Každopádně film má výbornou válečnou atmosféru a celé to suprově odsýpá. Až se divím, že se o tomto filmu neví víc, když na něm spolupracovala i naše země. ()
Velmi silné komorní drama člověka v okamžiku zásadní volby. Může jedinec zachránit svůj život za cenu smrti druhých? Může zradit to, v co věří, za cenu svobody? Ideální film pro školní představení s možností následné diskuse. ()
"Tam odkiaľ prichádzam niet boha!"Tým miestom je koncentračný tábor Dachau.Odtiaľ na 9 dní , nútene odchádza kňaz Kremer.Tých 9 dní sa odpočítava aj na obrazovke a kňaz má čoraz menej času na úlohu , na ktorú mal jasný názor ešte pred prepustením.U.Matthesa s charakteristickými rysmi poznáme už z Pádu tretej ríše, ale tu na ňom stojí celý film.Film je komornou drámou o postoji človeka a kňaza k nacistickej nadvláde a snahe Hitlera a jeho zverencov nakloniť si cirkev na svoju stranu.Aj keď sa snažím naslúchať každému príbehu z vojnového obdobia , tento u mňa na štyri hviezdičky nedosiahol a to hlavne kvôli pre mňa nie príliš zaujímavému "cirkevnému pohľadu". Ako dráma o nezlomnej sile a vôli stojí za pozretie.60%. ()
Hodně silný film o volbě mezi zradou a smrtí v naprosto šílené době. Matthes byl pro tuto roli snad předurčen. Nutno vidět! * * * * ()
Tichý film, který nechce diváka emočně odrovnat tak jako třeba Schindlerův seznam. Tématem nejsou koncentrační tábory samotné, ale spíše otázka kolaborace a vztahu církve k nacistickému režimu. Schlöndorff pojednal problematiku citlivě a na poli jednoduchého vyprávění dokázal představit několikero různých postojů: jidášovskou zradu důstojníka SS, biskupův tichý protest, strachem vedenou, nejednoznačnou kolaboraci jeho tajemníka a též papežův pragmatismus snad motivovaný snahou neuvést katolíky v otevřené nebezpečí. Abbé Kremer je postaven před volbu, v níž by věrnost pravdě ohrozila jeho rodinu i ostatní kněze v koncentračním táboře. Film je především zachycením těžké cesty k těžkému rozhodnutí. Absence akčnosti, napětí, dokonce i velkolepých konfrontačních dialogů je zde jistě záměrem. Knězovo mlčení říká více než slova. Snímek je prodchnut křesťanskou symbolikou (tak tichou jako je sama hlavní postava). To je dnes, kdy je pozitivní zobrazení křesťanství v kinematografii téměř tabu, přímo originální počin. Režisér však samozřejmě riskuje, že film, v němž kněz není tlustým zhýralým pedofilem, nýbrž charakterním hrdinou, zůstane prostě nepovšimnut. ()
Film moc tlačí na pilu a snaží se z diváka vymámit dojetí za každou cenu, tenhle americký styl se mi nelíbí. Jinak téma je to bezesporu zajímavé, jen chtělo poněkud citlivější přístup. ()
Nacizmus a cirkev, to je veľmi nepohodlná téma a preto asi aj toľko málo filmov na túto tematiku vidíme. Teda myslím dokopy, samostatne pochopiteľne je to o niečom inom. Hra na kočku a myš, neprehľadná šachová partia, mladosť verzus skúsenosti, svedomie verzus zodpovednosť. Bernard to mal počas tých deviatich dní rovnako ťažké, ako počas pobytu v Dachau, ak nie ešte ťažšie. Škoda, že Schlondorff nakrúca až príliš televízne, na veľkom plátne si tento vizuál neviem dobre predstaviť, ale možno by to fungovalo. Skôr ako divadelnú hru. Inak hodnotné dielo, ktoré ukazuje, že čo sa týka koncentračných táborov, dajú sa nakrúcať aj veľmi originálne snímky. Ulrich Matthes je veľmi charizmatický a výrazný herec a ak ste ho videli aspoň v jednom filme, na jeho tvár nikdy nezabudnete. ()
Výnimočný film, v ktorom uprostred zvráteného sveta fašizmu jasne vyniká (povedala by som, že až svieti) morálna sila a navonok nenápadná osobnosť katolíckeho kňaza. Som rada, že to odvysielala STV2, vôbec som netušila, že tento film existuje. Stojí zato vidieť ho a spoznať, že aj medzi kňazmi boli, sú a isto aj budú silné morálne osobnosti (koniec koncov to vieme aj z nie tak dávnej, našej, socialistickej histórie a z utrpenia leopodovských väzňov - kňazov). Oceňujem veľmi výstižný Aidanov komentár. ()
dost smutna vypoved o zadrziavani duchovnych otcov v nacistickych taboroch. vdaka presvedcivemu, priam demonickemu herectvu ulricha matthesa v roli knaza abbeho henriho kremera je tento pocit o to silnejsi. ()
Kněz Kremer je propuštěn na 9 dní z koncentračního tábora – dostane na výběr, aby přiměl lucemburského biskupa ke spolupráci s nacisty. Pokud to neudělá, vrátí se zpět do krutého tábora. Aniž bych chtěl jakkoliv snižovat téma, kterým se film zabývá (Kremerovo dilema – stát se Jidášem a zachránit se nebo si zachovat hrdost s vrátit se), musím konstatovat, že se jedná „jen“ o další film nějakým způsoběm reflektující utrpení a druhé světové války, aniž by k tématu přinášel cokoliv nového. Je to film naprosto konvenční, a připadal mi spíš jako nějaká nákladnější televizní inscenace. Za zmínku jistě stojí fakt, že Ulrich Matthes v tom samém roce ztvárnil Goebbelse v Pádu třetí říše. Tak nějak jsem předpokládal, že mu budou souzeny spíš záporné postavy, ale opak je pravdou. Jeho výrazná fyziognomie je zdrojem zajímavé polarity - psychopatické, ostře řezané rysy hlavního říšského propagandisty/mírumilovná, vyhladovělá tvář otce Kremera. Což jen dokazuje jak málo o nás může vypovídat náš zevnějšek. ()
Tak hned ze začátku, vybrání Ulricha Matthese do role kněze bylo geniálním tahem, ta postava je obrovsky hluboká a jeho samotný zjev pomáhá autenticitě a atmosféře ve snímku. Je to čistý film, profesionálně odvedený a bravurně zahraný. Přesto není pro masy. Snímek by vás měl naštvat a vyprovokovat, což se daří. (byl jsem na předpremiéře, kde byl i sám Schlöndorff, měl krátký proslov a nakonec řekl, že by nechtěl nic o filmu vyzrazovat a ať si ho užijem. Potom přišel lucemburský velvyslanec, měl půlhodinový proslov, kde vyzradil všechno včetně toho "jak to všechno nakonec dopadne". Chudák Schlöndorff stál celou dobu za ním a nejspíš si přál mít povolení zabíjet :)) ()
Farář Kramer stojí před dilematem, zda zachránit tělo či duši. Pro silně věřicího jednotlivce to může být zdánlivě jednoduchá otázka, ale pokud člověk nerozhoduje pouze o sobě, stává se pro něj život peklem. Komorní válečné drama, které se mi zapíše do paměti především představením Ulricha Matthese, který prakticky souběžně hrál jak postavu hlavního říšského propagandisty, tak oběť nacistického režimu a obojího se zhostil bravurně. Stejně tak jeho protihráč, představitel gestapáka Gebharta. Dojem na mě udělalo i vykreslení života v koncentračním táboře - jasně, na tohle téma už toho byla natočena celá řada, ale tohle bylo zkrátka v něčem jiné a ačkoliv nejsem věřící, tak to na mě působilo nějak osobněji. Němci se zkrátka dokáží podívat své nedávné historii do očí jako nikdo jiný a i tentokrát se jim to povedlo na výbornou. 90% ()
Působivé drama, které přesvědčivě, ale nenásilně vyobrazuje hrůzy fašistického vražedného systému a tématicky se zaměřuje na postoj katolické církve k národnímu socialismu. Klade přitom stále aktuální otázky svědomí, víry, zrady a viny. Schlöndorff zde upouští od klišé jednoznačného dobra a zla, neboť i nacista Gebhardt je nalomená figurka a stává se tak autentičtějším protihráčem kněze Kremera. ()
Na devítidenní propustce z Dachau se abbé Kremer setkává s různými lidmi i charaktery. Jednak členové jeho rodiny, z nichž někteří ho chtějí za každou cenu zachránit a ukrýt, někteří o něm pochybují. Dále důstojník Gebhart, mladý a vzdělaný gestapák, kterému jde o všechno. Pokud Kremera nepřesvědčí a nezlomí ke zradě, pošlou ho na východní front. Generální sekretář a biskup jsou kapitoly samy o sobě a jde tady jen o politiku a papeže. Všichni chtějí po Kremerovi jediné - aby zradil svou víru i svou lásku k Bohu. Každý jinak. Dovolená v Lucembursku byla možná těžší než bezútěšné dny v Dachau. ()
Zajímavé. 1) Pamatuji si výrazné oči 45letého Ulricha Matthese (kněz Kremer), působivou atmosféru v koncentračním táboře a skvělou výslovnost (mluvil rychle a stejně jsem mu rozuměl každé slovo) 28letého fešáka Augusta Diehla (esesák Gebhart). 2) Za zmínku stojí i postoj církve a Gebhartovo svědomí. ()
ocenenia : Mar del Plata Film Festival 2005 - nominácia na 1. cenu ◘◘◘◘ drsné....obludnosť zdanlivo "logickej", "nevyvrátiteľnej", sofistikovanej, sebavedomej nacistickej rasistickej "filozofie-ideológie-úchylky" obnažená až na kosť...tam kde Gebhart iba pateticky rozpráva o sile a tvrdosti strany a vodcu a o nutnosti podvoliť sa, abbé Kremer ukazuje, čo je skutočná tvrdosť charakteru, morálka a odvaha, a to nie iba ako frázy vyrčené z úst naivného fanatického snílka, ale ako skutočné ľudské hodnoty, ktoré sa prejavujú a nepovolia ani v priamej životnej konfrontácii s ani tou najdrsnejšou očakávanou realitou, a to ani v prípade, kedy je tou očakávanou realitou vlastné utrpenie, muky a záhuba..... Gebhart (a celý nacizmus) je iba rozmaznaný zbabelecký elitár a samozvaný "filozof".....Kremer je človek-skala, nepoddajný, pevný, a pri tom všetkom ľudský.....smrť Gebhartom! nech žijú Kremerovia!! ....a triumfálne gesto v podobe čistého bieleho papiera namiesto Gebhartom očakávanej spolupráce hovorí o hrdinstve viac ako všetky vojnové filmy dohromady! ()
......prišlo mi to dosť televízne.....námet zaujímavý,ale prevedenie vo mne nevzbudzovalo dôveru...atmosféra nebola,len ľudia v prislúchajúcich "anzúgoch" a so svojimi replikami.... ()
Devátý den je jedním z nejzapeklitějších dilemat lidského nitra, neboť ani jedna z předpokládaných možností nepředstavuje vítězství ducha nad hmotou, ani zahnání pochybností či záchranu mravní nevinnosti. Volker Schlöndorff zadaptoval knížku Pfarrerblock 25487 lucemburského katolického kněze Jeana Bernarda (on sám byl po svém návratu do Dachau po dalších pěti měsících definitivně propuštěn po sérii intervencí jeho bratra u vysokých nacistických pohlavárů a zbytek války pak strávil klášterním životem). Úloha katolické církve během druhé světové války byla značně problematická, čemuž se pro hrůzy války a slabosti a strach jednotlivců nelze příliš podivovat. To se až tak netýká Jeana Bernarda, jenž byl zatčen jako odznak odporu lucemburské katolické církve k nacistické okupaci, ale později ani jeho neponechaly události stranou a vtáhly jej do neřešitelné situace (a o tom je tento film). To, co je zde prezentováno jako teologické filozofování, je spíše nihilistickou hříčkou, z níž je patrná silnější pozice sadistické nadřazenosti moci. Obětí krutých hrátek nacistické nadvlády zla je Henri Kremer (velmi zajímavý Ulrich Matthes), abbé z významnější lucemburské rodiny. Zadání úkolu ho přivádí do značně komplikované polohy nitra, neboť na jedné straně je možnost milosrdenství (a nejen pro něj), na druhé princip a doktrína víry, jejíž představitelé nikdy nezůstávali bez poskvrny. Druhým pilířem je tu Gebhardt (zajímavý August Diehl), Untersturmführer SS v Lucembursku se svým plánem k získání katolické podpory u nacistických rasových zákonů. Z dalších rolí: abbého úspěšný bratr Roger Kremer (Germain Wagner), abbého soucitnější sestra Marie (Bibiana Beglau), její vystrašený manžel Raymond Schmitt (Jean-Paul Raths), pragmatičtější biskupův sekretář Gerard Mersch (Götz Burger), neústupně zásadový lucemburský biskup Philippe (Hilmar Thate), nejvyšší nacistický velitel Lucemburska Simon (Michael König), nebo nejviditelnější sadistická tvář brutality koncentračního tábora Raportführer Bertram (Karel Dobrý). Film Devátý den se naštěstí nepředvádí v zobrazování hrůz nacistického sadismu v koncentračních táborech (v tom zůstává uměřený, i když si své chvilečky neodpustí). Jde o kruté hrátky zlomyslného osudu, který nenabízí žádné jednostranné osvobození. Osobně to nevnímám jako vítězství víry, ale jako výhru doktríny, která sebe samu nepočítaně zprofanovala. Temný film o neřešitelném dilematu lidského ducha! ()
O nacistech a vyhlazovacích táborech jsem viděla pěknou řádku filmů, ale tento je přece jen něčím výjimečný. Smutný příběh abbého Henryho Kremera ukazuje zvěrstva druhé světové války z pohledu církve. Zabývá se filozofickými otázkami víry, svědomí a zrady, přičemž Ulrich Matthes byl nepochybně dobrou volbou pro roli muže, který nepodlehne tlaku a zachová si svou tvář, i když mu reálně hrozí smrt. Zajímavý je rozhodně i nečernobílý charakter mladého důstojníka gestapa Gebharta, kterého neméně skvěle ztvárnil August Diehl. Nemohu opomenout ani českou stopu v podání Karla Dobrého. Na malém prostoru velitele koncentračního tábora v Dachau se vryl do mé paměti tak výrazně, že jsem měla chvílemi pocit, jako by se esesákem snad narodil. Snímek Devátý den není vůbec příjemný na sledování, ale donutí vás přemýšlet třeba o tom, jak byste se v dané situaci zachovali vy. (80%) ()
Reklama