Réžia:
Atom EgoyanScenár:
Atom EgoyanKamera:
Paul SarossyHudba:
Mychael DannaHrajú:
Bob Hoskins, Arsinée Khanjian, Elaine Cassidy, Sheila Reid, Peter McDonald, Gerard McSorley, Gavin Kelty, Brid Brennan, Barry McGovern, Julie Cox, Sandra Voe (viac)Obsahy(1)
Felicia cestuje z Írska do anglického Birminghamu dúfajúc, že nájde svojho priateľa Johnyho. Čaká s ním dieťa a on ju opustil bez toho, aby jej zanechal adresu.
Vzápätí ako vystúpi z trajektu, stretáva sa s Joeom, mužom v strednom veku, ktorý pôsobí veľmi priateľsky a ústretovo. V pomalej retrospektíve sa dozvedáme o jeho pochmúrnej minulosti a o jeho podivných tajomstvách. Tiež sa dozvedáme spätne o minulosti Felicie a Johnyho v Írsku.
Natočené na motívy írskeho autora Williama Trevora.
(sanikope)
Recenzie (24)
Jemne tragikomické dielko v hereckom koncerte Boba Hoskinsa, ktoré je takou melancholickou spoveďou dvoch osamelých duší, kričiacich ale dve rozdielne túžby. Typická atmosféra Made in UK, krásny írsky hudobný podmaz a hlavne pôsobivý Hoskins tomu dávajú netradičný pochmúrny fíling, len škoda, že viac už nič. ()
Feliciina cesta. Třetí Atomův film, co jsem viděl. Třetí a přesto úplně jiný, než předchozí dva. Dívka, hledajícího svého přítele a vedoucí kantýny. Dvě, na první pohled úplně jiné postavy. Jedna, v podání skvělé Elanie Cassidy, ta druhá v podání mnohem lepšího Boba Hoskinse. Naivní a důvěřivá dívka a na první pohled postarší, milý pán, který se jí jen snaží pomoct. Jenomže nic není tak snadné, jak se na první pohled zdá a tak začíná pomalu, ale jistě odhalování nejen jeho, ale i dívčiné minulosti, které vyústí ve velmi povedeném finále. ()
Hodně neotřele pojatá studie psychopata s opravdu unikátním hereckým výkonem Boba Hoskinse a ač jde v kontextu Egoyanovy tvorby o jednodušší a méně vrstevnatý film (Egoyanovým uměleckým vrcholem je rozhodně zatím aktuálně poslední snímek Vzpomeň si), kanadský režisér v případě Feliciiny cesty dokázal velmi originálně naplnit psychologický thriller humorem a ironií, což je v daném žánru dosti nezvyklé, ale pro Egoyanovu tvorbu v podstatě charakteristické. Osudové setkání truchlivé anglického kuchaře a naivní irské dívky v kýčovitém magnetismu televizního kurzu vaření, z kterého nejednomu zaskočí sousto v hrdle... ()
Egoyan. Dokud vám nechce něco prozradit, nemluví. Každý detail vám naservíruje ve správný čas, ve správném záběru, s mistrovskou přesností, s brutální pozorností k detailu. Řemeslník jak cyp. Irské děvčátko přijíždí na trajektu do británie, aby našlo továrnu na sekačky a někoho, kdo v ní pracuje. Ochotný stařec se nabídne, že jí vypomůže... ()
S Feliciionou cestou, vycházející z novely Williama Trevora, mám mírný problém: můj obdiv (nezaměnit s adorací) k Egoyanovi tkvěl především ve skutečnosti, že jsem neměl nikdy problém nastoupit na nastolenou dramatickou linku a ztotožnit se s filmovou formou, jež v mnohých aspektech (ne zcela běžná narace, obrazové detaily a mysteriózní podklad věcí zdánlivě obyčejných) nezadala si např. s formou Davida Lynche (nejenom). Egoyanův Odhadce budiž zcela nejlepším možným příkladem (částečně např. i Speaking Parts). Feliciina cesta je stejně jako Sladké zítřky na pomezí toho, co přijímám tak nějak nenuceně, s jistým obdivem a tím, co rezonuje ne zcela v kladném smyslu slova. Ta dramatičnost v irské linii kolem hl. postavy v podání průměrné Elaine Cassidy a jejího milého se někdy bere až příliš vážně a tklivě (bez velkých opodstatnění), naopak nejednoznačnost druhé příběhové roviny s Bobem Hoskinsem, "analogovou" Arsinée Khanjian (váhám, zda bych raději ženu Polanského nebo Egoyanovu...) a četnými kuchařskými reminiscencemi drží rovnováhu. V momentě, kdy Egoyan oba příběhy pájí k sobě, kladný dojem ze sledování převažuje. Nehledě na režisérův rukopis, který je zde stále poměrně dobře čitelný, je to právě výše zmíněná struktura vyprávění a otazník po většinu času sledování co dává filmu jisté kouzlo. Díky tomu všemu, půvabu zakonzervované minulosti, milém hudebním aranžmá v podobě Malcolma Vaughana (úvodní sekvence připomněla mi rovněž pokojný a rodinný svět Modrého sametu) a časem poznamenaným chladícím věžím několika záběrů, je Feliciina cesta stále poměrně slušnou volbou v Egoyanově rejstříku (i navzdory závěru, jež se nezavděčí každému). │70% ()
Galéria (7)
Fotka © Icon Entertainment International
![Feliciina cesta - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/686/162686213_5a52bc.jpg)
Reklama