Réžia:
Marcelo PiñeyroKamera:
Alfredo MayoHudba:
Pascal GaigneHrajú:
Eduardo Noriega, Najwa Nimri, Eduard Fernández, Pablo Echarri, Ernesto Alterio, Natalia Verbeke, Carmelo Gómez, Adriana OzoresObsahy(1)
Madrid. Tisíce lidí demonstrují proti zasedání Mezinárodního měnového fondu. V této napjaté atmosféře probíhá v mrakodrapu nadnárodní finanční společnosti konkurz na obsazení vysoké manažerské pozice. Sedm kandidátů prochází výběrovým řízením, spočívajícím v aplikaci tzv. Gronholmovy metody: vylučovací metody na základě psychologických testů, kterým byli po 1. světové válce podrobováni důstojníci německé armády. Nakonec ji převzaly i nadnárodní společnosti... Po absolvování nesmyslného byrokratického labyrintu je principem testu rafinovaně stupňované drama vzájemné podezřívavosti a lámání charakterů, vytváření aliancí a ponižující manipulace, alibisticky se zaštiťující heslem „Nikdo tě nenutí“. Někteří z kandidátů by nakonec raději stáli na ulici mezi demonstranty, ale nemají odvahu si to přiznat... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (213)
Už při čtení mimořádně zajímavého námětu jsem byl odhodlaný jít na plnou palbu, nakonec jsem ale jednu hvězdičku slevil. Škoda, že nešlo více rozehrát retrospektivní psychologii jednotlivých postav, divák si tak musí vystačit s narážkami a náznaky. Druhé mínus je toporný konec. Jinak ale budu je chválit, konverzační dramata v lehce divadelním pojetí mám hodně rád a tady jsem si užil do sytosti. Děj kvapí vpřed rychle a přitom si scénárista nevypomáhá nelogickými zvraty. Na tvorbu Marcela Piňeyora se zřejmě zaměřím trochu podrobněji... ()
Pokud toužíte doskočit na pozici vrchního buzeranta nechutně bohaté nadnárodní zlodějiny, nejde ani o to, co umíte, ale především jaký jste zmrd! Je li na takovou pozici bezskrupulózních napomádovaných panáků a těžce emancipovaných barakud v kalhotových kostýmech povícero, je náramně zábavné nahnat ty hyeny do jedné místnosti a nechat je vzájemně se požrat. Jde přeci o koryto, takže snížit se k čemukoliv je roztomile lidské a důstojnost, svědomí a morálka jsou výplody chorých mozků spisovatelů utopických sci-fi. Musí pak být skutečným potěšením, pod takovým hovadem otročit. Náramně povedená hispánská konkurzní vybíjená, kterou trochu splachuje do hajzlu celkem tupá pointa. ()
Jedna zasedačka, sedm lidí a pytel plný proradných fíglů. Mám rád tenhle typ filmů, jež dokáží z minima vytřískat naprosté maximum. Jak vyjít coby vítěz? S cynickým úšklebem přehopsat přes mrtvoly, jít stále dál a dál a neohlížet se zpět, dle hesla „po nás potopa!“?. Poslední symbolický záběr jakoby se skepticky ptal „a k čemu to celé vede?“. Ano, k čemu to celé vede… jenže – koho to zajímá? 90% Zajímavý komentář: Aiax ()
Naprosto parádní. Takovéhoto konkurzu bych se chtěl někdy účastnit. Nebo jej organizovat. Nebo jej živě pozorovat. Skvěle zahraná a napsaná psychologická hra, která - nemaje slabšího místa - diváka spolehlivě zabaví. Jen ta kulisa zasedání MMF je ... opravdu jen kulisa. ()
Uf, tak to bylo nechutný sledovat. Vůbec si neumím představit, že bych chtěl pracovat pro firmu, která by mě na "pohovoru" nutila k takovým prasárnám vůči jiným lidem. Fakt skvělý film, silný, intezivný, po všech strankách promyšlený. Filmové mistrovství na pár metrech čtverečních. ()
║Rozpočet $3milióny║Tržby USA $7,017 ║Tržby Celosvetovo $3,470,651║ ()
Pár herců v jedné místnosti, něco alá 12 rozhněvaných mužů, ale místo poroty jsou to uchazeči o jakousi prestižní práci. Psychologické hrátky korporace s potenciálními zaměstnanci tu jsou obzvlástě vypečené a já bych tam po absolvování tohoto pracovat nechtěl. ()
Neskutečně zábavné "výběrové řízení", odehrávající se po většinu času v jediné místnosti. Dokonalí herci, skvělý humor, vychcané finty uchazečů, pěkný závěr (snad jen Nieves mi byla lehce nesympatická a tak trochu mě odradila od plného hodnocení - což však nic nemění na faktu, že Metodu bych určitě ráda někdy v budoucnu opět viděla!) - rozhodně doporučuji! ()
,,KANDIDÁTI DOSTÁVAJÍ SÉRII TEORETICKÝCH ÚKOLŮ, NEBO PROBLÉMŮ, KTERÉ MOHOU SOUVISET S JEJICH BUDOUCÍ PRACÍ, A MUSÍ DISKUTOVAT O NEJLEPŠÍM MOŽNÉM ŘEŠENÍ“..... /// Personální ,,Big Brothers“ plný bezprostředních reakcí, instinktu (klidně toho zabijáckýho) i důvtipu. Pohovor, po jehož absolvování by člověk mohl bejt zralej leda tak pro Chocholouška. CELKEM SI TO TADY SPOLU UŽÍVÁME, NE? Jo celkem jo. Filmová divadelnost se vším všudy. Tedy hlavně herci a příběh vytvoří solidní personální depku s tím krásným vykřičníkem ... CHCEŠ SE MÍT JAKO PRASE V ŽITĚ? BUĎ SVINĚ! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Divadelní hru od Jordi Galcerana ,,El método Grönholm“ jsem neviděl. 2.) Kostka byla krvavá, Bůh masakru moc komorní. 3.) Jsem personalista! (Kdo je víc?) 4.) Thx za titule ,,petrkolin“ a ,,swamp“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Skvělý scénář, perfektní herci, Španělština a nervy drásající napětí dělá tenhle Thriller velmi atraktivním. Zde ani není potřeba se více rozepisovat, doporučuji. ()
Na tento film jsem padl naprostou náhodou a jak hodnocení zde, tak námět mne velmi zaujal. Měl jsem za to, že to bude něco podobného jako novější Exam (2009) a ani jsem se příliš nepletl. Opravdu je tov podobném stylu. Ovšem tohle je více konverzační a psychologické. Střet několika uchazečů o lukrativní místo je do první poloviny velmi dobře podán, zpracován a tajemnost až mírná "moderní mysterioznost" příjemně mrazí. Jak ale uchazečů ubývá, tvůrcům evidentně docházejí nápady a efektivita scén rapidně klesá ... Takže nakonec mi to vyšlo na slušné 3*, ale jistě by si tento snímek své příznivce našel a vysokému hodnocení zde se vůbec nedivím... ()
Top manažeři to jsou má zlatíčka a já jsem za příplatek ochoten kteréhokoli z nich přetáhnout přes palici zlatým padákem. Patrně proto jsem pociťoval lehce perverzní uspokojení z toho, že sedm adeptů na místo ředitele zeměkoule bude psychicky týráno. Za další klad Metody považuji to, že nehledá toho nejschopnějšího, ale toho nejbezcharakternějšího z místnosti. A tak jsem si mezi hromadou přetvářky oblíbil Fernanda, který jako jediný své hajzlovství nezakrýval nánosem serióznosti a rozhodně nikdy nezapomenu na úžasnou sekretářku Montse, jejíž vykulené oči, podporované nejfalešnějším úsměvem na světě, vnášely do světa nervozity další pečlivě odměřenou dávku nejistoty. Ano, bavil jsem se solidně, ale dobře mi s těmi parodiemi na lidi tedy nebylo. ()
Mám moc rád filmy, které se odehrávají v uzavřeném prostoru. Musí se zde totiž o to víc projevit kvalitní scénář. Není to 12 rozhněvaných mužů, ale 7 lidí, kteří jsou podrobeni Grönholmově metodě. Geniální psychologická hra s prvky reality show. ()
Život je váš, metoda naše... . . . Inu, není nad to budovat si pozici, že... %-] . . . Jeden až může šťasten být, že tenhle svět je zcela mimo něj a že se mu může vysmát do očí... A že jsem pár všelijakých takových podobných kreatur za posledních dvaadvacet let díky své branži poznal na vlastní oči! Hm... . . . Filmek je trošku zdlouhavý, místy trošku nudný, zajímavý, jizlivě provokativní... . . . No, jak říkám, život je náš, metoda vaše... - - - P.S. Za ten závěr - no, možná jednou po repete tu pátou hvězdu ještě přidám... - - - - - (Poprvé viděno 12.9.2011 na >metodickém prostoru< /v původním znění s titulky a s originálním formátem obrazu/, hodnocení 422., komentář zde trošku unavený jako padesátý - 13.9.2011) ()
Metodu považuju za opravdu kvalitní a ojedinělý kousek na poli psychologického konverzačního dramatu. V podstatě jde o jakousi intelektuální obdobu Velkého bratra, kdy posadíte skupinu motivovaných lidí do jedné místnosti a necháte je soupeřit o post manažera velké firmy. Navíc se je v rámci testování snažíte náležitým způsobem manipulovat tak, aby maximálně obnažili svůj charakter. Samozřejmě, má to půdorys téměř divadelní hry, ale ani v nejmenším to neznamená, že byste byli o něco zásadního, snad s výjimkou velkolepého vizálu, ochuzeni. Má to napětí, překvapivost, smysl pro ironii i krutou hru a navíc je to obsazené skvělými a u nás neokoukanými herci. Nejlepší ze všeho je, že Metoda nepředkládá nějaké velké pravdy banálním způsobem a především jednoznačně. Prakticky o všem nutí přemýšlet a každý z hrdinů konkurzu několikrát v očích diváků změní svůj "rating". Charaktery se tříbí v těch nejvypjatějších momentech. Samozřejmě, dá se to taky chápat ideologicky jako jakousi kritiku kapitalismu, volné soutěže, ale tak jednoduše bych to neviděl. Ostatně si opravdu myslím, že vyhrál ten pravý, ale nechtěl bych žít ve světě, kde by ostatní kandidáti nenašli odpovídající uplatnění. A navíc, kdybych si měl vybrat kamaráda, určitě by to nebyl vítěz tohohle konkurzu. Celkový dojem: 95 %. ()
Opravdu výborná psychologická konverzačka, která by lehkým sestříháním získala punc dokonalosti. Ale na druhou stranu, ty přestávky, které bohužel trochu snižovaly aktuální napětí, zde však ani zdaleka nebyly zbytečně, spíš naopak, měly za úkol proklepnout kandidáty ve chvíli, kdy si mysleli, že testováni nejsou, vyvolat u nich pocit zdánlivého bezpečí. Co se týče pointy, možná trošku zklamaný jsem, napodobení Cleesova odkazu (navíc mi ho částečně podsouvala i kamera) by mi přišlo více než trefné a navíc dokonale cynické, ale závěr v této podobě vyznívá zase mnohem více pragmaticky (alespoň ve světle dnešního světa), takže proč ne. I když, dle daných pravidel (pokud jsem natolik naivní a věřím, že zde vůbec nějaká byla), se tvůrci se svým vítězem tak trochu sekli (nebo plichta?). V každém případě nemůžu a vlastně ani nechci jít pod 5*, sice slabších, ale v daném žánru jde bez debat o jednoho z nejlepších zástupců, takže zasloužených. ()
Máte svědomí? Jste příliš stará? Máte nevyhraněné ideály ohledně loajálnosti? Jste sice bez jazykových znalostí, ale zato upřímný? Disponujete empatii a citem? Zastavíte se před mrtvolami? Pokud na všechno odpovíte ne, jste přijati.. Konverzační dramata, v nichž se skupina lidí dusí ve vlastních šťávách ve hranatém hrnci (čti místnosti), musí přijít s chytrým vývojem, nejednoznačností charakterů, podněty k zamyšlení a momentem překvapení. Tohle všechno Piňeyro ve svém preludiu k Margin Call má a názorně předvedl, jak se těží z minima maximum. Když se nad tím do důsledků zamyslíte, podobná metoda výběrového řízení je pro manažerské funkce jakékoliv výše naprosto dokonalá. Princip survivalové reality show, akorát s tím rozdílem, že čím dřív vypadnete, tím více jste člověk, ale to je vítězi jaksi u prdele. Ostatně jak říkal Jackie Cogan v Killing Them Softly, každý v tom jede sám.. ()
|| Scenár: Mateo Gil, Marcelo Pineyro / Story by Jordi Galceran | Hudba: Frederic Begin, Phil Electric | Produkcia: Gerardo Herrero, Francisco Ramos | Distribúcia: Palm Pictures | Rozpočet: 3 milióny $ | Tržby: 3,470,651 $ || ()
Celý tento “nápad”, okolo prezentácie “Gronhómovej metódy” sa mi nesmierne pozdáva. Divák má tak jedinečnú príležitosť “pochopiť”, aké vie byť neúprosné, neustále skúšanie jednotlivca, po psychologickej stránke. Lenže scéna na “záchode”, ma natoľko “vykoľajila”, že snímok, ktorý som do daného okamihu vnímal, ako takmer dokonalú sondu do duše človeka, som zrazu prestal “rešpektovať”, respektíve, plnohodnotne vnímať. Už mi bolo takpovediac úplne jedno, “kto je kto”. A to je jednoducho, pri snímku, s takouto tématikou - “neodpustiteľné”. ()
Španielský konverzačný film, ktorý sa takmer celý odohráva v jednej miestnosti. Je nutné uznať, že tvorcovia v tomto prípade vytrieskali z minima takmer maximum. Píšem takmer, pretože Nikita Michalkov svojim fenomenálnym remakom filmu 12 dokázal "maximálne maximum". Nudiť sa určite nebudete ani sekundu, pretože každý rozhovor, každá konfrontácia a ostrejšia výmena názorov vám, to jednoducho nedovolí. Demonštrácia za oknami vysokej budovy má naozaj iba okrajový význam a film by sa bez nej určite obišiel. Trošku rozpačito na mňa zapôsobil aj samotný záver, ale nie natoľko, aby som uberal na hodnotení. Na konverzačný film naozaj veľmi, veľmi slušné. 80%. ()
Reklama