Kamera:
Darius KhondjiHudba:
Angelo BadalamentiHrajú:
Ron Perlman, Daniel Emilfork, Judith Vittet, Dominique Pinon, Jean-Claude Dreyfus, Geneviève Brunet, Odile Mallet, Mireille Mossé, Serge Merlin, Rufus (viac)Obsahy(2)
Odvážná dívka Miette a silák One (Ron Perlman) spojí své síly, aby zachránili sny malého chlapce i jeho samotného před plány zlotřilého Kranka, muže, který nedokáže snít. Fantastická pohádková podívaná plná bizarních postaviček nabízí výpravu do jedinečného světa režisérského dua Jeunet & Caro, který vás okouzlí! (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
Recenzie (196)
Velmi podivný film, o kterém člověk po jeho skončení neví, co si má myslet. Ani já to pořádně nevim. Jsem na rozpacích. Moje hodnocení by bylo tak na pomezí 3 a 4 hvězdiček. Ve výsledku dám ale čtyři, protože film je velmi promyšlený, zvláště po stránce vizuální, která zde funguje dokonale! ()
Povinnosť pre všetkých, ktorí tvrdia, že Tim Burton je divný. Extrémne podivné fantasy, ktoré vás buď úplne pohltí, alebo naň budete zírať s otvorenou pusou a nič vo vás nezanechá. Som v druhej diváckej skupine. Rovnako ako v prípade Delikatesov. ()
Zlatá Palma - výběr ()
Atmosféra skvostne bizarná, vizuál vypiplaný, niektoré nápady rozkošné, herci fajn, ale... je to až príliš čudesné a chaotické, aby to naozaj chytilo za srdce a prinútilo diváka so záujmom sledovať osudy hlavných hrdinov. Povedané jednoduchšie: bez napätia a bez gradácie. ()
║Rozpočet $18miliónov║Tržby USA $1,738,611║Tržby Celosvetovo $7,900,000║ bizardné a zvrátené, je neskutočné kam sa dokáže dostať úchylná predstavivosť Jean-Pierre Jeuneta, v tých nechutných detailoch neskutočne prepracované /60%/ ()
Navzdory velmi chatrnému scénáři mě film zcela uchvátil audiovizuálním zpracováním a postavami, zejména pak excelentní kreací Rona Perlmana a roztomile dospěláckou Judith Vittet. Jakoby si Caro a Jeunet vydestilovali Burtonovu pohádkovou ponurost a promísili jí s excentričností a existenciálním mrazením Terry Gilliama. To vše v roztodivné křivuli, která nese jen a jen jejich pečeť. Právě to, že Město ztracených dětí působí povědomě a přesto originálně, je pro mě dostatečným důvodem pro pátou hvězdu. ()
Úchvatné a podivínské zároveň. J-P Jeunet je režisér s neuvěřitelnou představivostí a schopností svou fantasii dostat na plátno. Celý děj i příběh odsouvám na druhou kolej a nechal jsem se unášet úžasným světem, který společně s Marcem Caro-em vymyslel. Vizuální obal filmu je nepřekonatelný a pro milovníky podobných vizí jasnou povinností, stejně jako všechny ostatní Jeunetovy snímky. Je to malíř na filmová políčka a jeho fantazii obdivuji. Na druhou stranu film příběhově je slabší než bych očekával a ani Ron Perlman to nemůže zachránit. Město ztracených dětí není o postavách a logice, ale o tom co má každé dítě a co každému dítěti pomáhá překonat všechny překážky. Fantazie vládne světu a kdo s tím nesouhlasí toho lituji. Další delikatesa ze francouzského stolu pana kuchaře, který je mistrem a tvoří krásné filmy. ()
Pochmurná podívaná spíše než depresivní. Fantasy spíše než pohádka pro dospělé. Navázání na literární "new weird" vlnu spíše než cokoli jiného. A je to spíše výborné než pouze dobré. ()
Kdo ukradl tomu dítěti sen? Krank, zlý vědec..... Město složený z prazvláštních kulis, spousta podivínů a morbidních nápadů. Žijící mozek trpící migrénami a fantasmagorie při kterých vyznavače filmARTU chytne záchvat nadšení. O mě se občas pokoušel spíš ten epileptickej. Tomuhle prostě moc nerozumím.... i když ta vizuální stránka je úžasná! Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Chci vidět film, kde se neustále týrají děti. 2.) Nevím co je: 1/3 dusičnanu sodnýho, 20% glycerinu a oxid siřičitý. 3.) Jediný na co se dá v TV koukat je ČT2 a ARTE HD. FILM, KTERÝ NEDOKÁŽU OBJEKTIVNĚ OHODNOTIT ()
„Bol raz jeden smutný vynálezca. A nemal sny.“ Ešte stále pokladáte Terryho Gilliama za hračkára? Stále si myslíte, že životnou rolou Rona Perlmana je Salvatore? Stále sa vám nezdá ponižujúce, do akých rolí Dominiquea Pinona obsadzuje Hollywood? Stále si myslíte, že režisérov neskorší VOTRELEC: VZKRIESENIE je vizuálna žranica a že AMÉLIA Z MONTMARTRU spadla z čistého neba? Tak si pozrite MESTO STRATENÝCH DETÍ a uvidíte, čo ste ešte nevideli ()
Takovy podivny fantasy a ackoliv je podany vic velkolepej, kulisama se mi vic libily Delikatesy, ale i tady je vizualni stranka paradni. Jinak pribeh je originalni, ale dost casto se stava, ze se to cely rozpada na jednotlivy sceny a na pribeh se obcas zapomina. Herci jsou taky slusny, tradicne samy podivny drzky a k tomu solidni hudba. Bohuzel obcas je film moc zmatenej, nesrozumitelnej a nebo pomalej, takze to lehce nudi a obcas jsem to nechapal. Slabsi 4*. ()
Jeden ze 125 nejlepších neanglicky mluvených filmů - 125 Greatest Foreign Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. ()
Zajímavý námět a místy i zajímavé zpracování. Na mě to ale působí zbytečně přestylizovaně... a to víc než je nutné. Film je proto dost těžce stravitelný, a to jen kvůli režisérově rozmaru. Přehrávání herců (pravděpodobně záměrné) je pro mě docela nesnesitelné a hlavně klony jsem po pár minutách nesnášel. Je to sice zajímavý film, který má něco do sebe, ale celkově na pře působil dost zbytečně "složitě". ()
Psychovize budoucnost jak od Terryho Gilliama, ale tak nějak sem se nemohl moc dostat do příběhu, přišel mi takovej hodně upozaděnej a nevýraznej a proto sem se tu a tam nudil a celkově mam kvůli tomu z filmu dost rozporuplný pocity. Ale herecký obsazení skvělý, ať už to byl Ron Perlman a nebo v dětský roli famózní Judith Vittet, tak všichni byli výborný. 3,5* ()
Extrémně zbožňuji suverénní filmové rukopisty (to je taky dost dobré slovo), a když se mi ti suverenikové ještě maximálně trefí do vkusu, není co řešit. Na Jean-Pierrovi obdivuju, s jakým šarmem dokáže předkládat bizardní, pokřivené, divné, no prostě škaredé věci tak, že se nejednomu outsiderovi rozbuší srdce radostí, že k takové sortě lidí a věcí taky patří. ()
Jean-Pierre Jeunet rozděluje diváky svých filmů na skupinu příznivců, kteří obdivují jeho bezbřehou fantazii, smysl pro ironii a nadsázku, a na skupinu ostatních, kteří krčí rameny nad podivnými hříčkami, které postrádají děj a jsou zaplněné bizarními postavami, se kterými se nedokáží ztotožnit. Město ztracených dětí je doslova ztělesněním režisérova stylu, je to snímek, který patrně nejvíc charakterizuje jeho přednosti i nedostatky. Dějová linka je chatrná, ale vše vynahrazuje Jeunetova hravost, fantazie a výtvarný styl. Jeunet vyšel z alternativního komiksu, pro který je typická groteska, provokativnost a výtvarný experiment. Nemá nic společného s klasickou komiksovou superhrdinskou a dobrodružnou tvorbou amerického stylu. Jeunet by byl ideálním režisérem filmů např. podle Maxe Anderssona nebo jiných alternativních artových komiksových tvůrců. Je rozkošné sledovat všechny ty ulítlé postavičky, dekorativní prvky a vůbec celý ten zvláštní svět, který v Jeunetově fantazii vznikl. Jako vždycky obsadil Jeunet do klíčové role svého dvorního herce Pinona, kterého tentokrát sedmkrát namnožil, aby ho žádný divák nepřehlédl. Pro ty úžasné kulisy a pro tu neopakovatelnou atmosféru nemůžu dát méně než pět hvězdiček. Celkový dojem: 90 %. ()
tahle bizarní lahůdečka z říše snů mě vrátila o x let zpátky.. do doby, kdy jsem film a jeho kouzelný svět neomezených možností teprve objevovala.. kdy moje fantazie pracovala na 250 procent.. kdy nic nebylo nemožné.. teď už můžu v klidu zapomenout na příliš dlouhé zásnuby i na slavnou amélii.. pan jean-pierre jeunet tohle natočil snad jenom pro mě.. aby znovuobjevil něco, co ve mně z té dětské duše ještě zbylo.. tohle je můj svět.. stejně jako té holčičky v červených šatech, velkého debila, malého nenažraného chlapečka, šíleného pana kranka, ztraceného cirkusáka marcella nebo třeba šesti malých trpaslíků.. díky vám.. váš vděčný divák.. ()
Dejove vakuum zabalene do skveleho vizualu. Prenadherne kulisy preplnene mnozstvom makabroznych rekvizit a podivynskych (skvelo obsadenych) postaviciek. A aj ked dej skutocne vela neponukne, film kupodivu funguje. Funguje ako taky obrovsky, bizarny mechanizmus pohanany mozgom ponorenym v akvariu. Skoda ze hlavna zapletka, oslobodenie mladeho chlapca, nebola trochu viac vypichnuta. Ale to by bol uplne iny film. Miestami som mal pocit, ze film konecne zacina rozpravat celistvejsi pribeh, o minutu to ale znova bolo ono prapodivne divadlo. Ale vyzualna stranka je skutocne brilantna. Reziserske duo Jeunet/Caro ma svoj nezamenitelny styl a to si zasluhuje respekt. A potom ze japonci su divny :). (7/10) ()
Na Městu ztracených dětí se ze všech Jeunetových filmů nejvíce projevily slabiny jeho stylu, přístupu k vyprávění (a ostatně i jeho národnosti) a podle mého se jedná o jeho zdaleka nejhorší celovečerní film. Je zajímavé, že do svých děl nikdy neopomene umístět scénu, která nám připomíná, že i ta nejmenší drobnost (kromě toho, že je magická) může mít rozhodující vliv na "celek", ale sám se tímto světonázorem neřídí ani za mák. Jeunet byl a vždy bude povrchním formalistou a stylistou, ale nikdy ne dobrým vypravěčem, protože se jím za a) nesnaží být a za b) se jím nenarodil. Dosud jsem mu to nikdy nevytýkal, neboť jeho důraz na atmosféru a delikátní maličkost byl funkční a těšil mne. Jenže Městu chybí pevná struktura, a tak jsou všechny nesrovnalosti třikrát zjevnější a protivnější. Jeunet nedokáže inscenovat dramatickou scénu, udržet tempo vyprávění, budovat napětí (kromě neobratně hektického závěru chybí jakýkoliv deadline) a tentokrát ani zaujmout svérázem jednotlivých postav, protože ty zdejší jsou pouhými bludnými přízraky bez duše, které se do bizarní jeunetovsko-carovské férie připletly jen díky své účelové podivnosti (Borgové mají pré?!). Ve středu jeho zájmu je postavení kamery, stylizace obrazu pomocí barevných filtrů a speciálních objektivů a filigránská úprava mizanscény do retrofuturistické podoby ála Verne, což mi sice na jednu stranu dělá radost, ale není to všechno. Pomyslnou třešničkou na dortu je pak přihlouplý a neotesaný francouzský humor. Něco tak uslintaného se vidí a slyší vzácně! A to mám pohádky (a ty výstřední a ponuré zvlášť) od srdce rád. Nikdy víc. ()
Svet prapodivných postáv s technologickými inováciami nasadenými do retro doby (výstižný je popis užívateľa fauxhtuma). Imaginatívne rozprávkovo vytrhnuté z hraníc myslenia bežnej reality. Pútavá atmosféra pobrežných sliepňajúcich pokrivených ulíc, jarmočných atrakcií, detských zlodejských bánd v područí zlomyseľných ježibáb, pološialených vynálezcov a ich výtvorov. Film zasadený do takéhoto prostredia je schopný liečiť silou prostého príbehu v kulisách prepracovaného, na emócie pôsobiaceho výtvarna. Zároveň sa tu nepriamo pojednáva o všeobecne sa strácajúcom sa detstve v prospech strojových vynálezov pracujúcich na princípe sna a tiež v prospech vyžadovania dospeláckych pravidiel od útleho veku. Dnešnému svetu je táto rovina filmu bližšie, než sa na prvý pohľad zdá. ()
Reklama