Réžia:
Frédéric FonteyneScenár:
Philippe BlasbandKamera:
Virginie Saint-MartinHudba:
Vincent D'HondtHrajú:
Emmanuelle Devos, Clovis Cornillac, Laura Smet, Frédéric Fonteyne, Jean-François Wolff, Virginie Saint-Martin, Philippe Jeusette, Benjamin Ramon (viac)Obsahy(1)
Láska hluboká, až ke dnu samé existence. Po úspěšném filmu Pornografický vztah natočil režisér Frédéric Fonteyne film Gillesova žena, na kterém dokazuje, jak mistrnou filmovou řečí vládne. Drama o tragické lásce vypráví obrazy a režisér potřebuje jen minimum dialogů. Podařilo se mu natočit niterný až filigránsky vystavěný příběh o velké lásce, oddanosti, nevěře, touze a zklamání, které tíží až k smrti.
Elisa věrně a vášnivě miluje svého manžela. Mají spolu nádherné děti. Gilles pracuje ve slévárnách a domov je pro něj oázou. Ale zamiluje se do Elisiny sestry Victorine. Je jí posedlý, nedokáže myslet na nic jiného. Elisa správně vytuší, že Gilles miluje jinou ženu, a zjistí, že se stýká s Victorine. Gilles je svou milenkou tak posedlý, že jí ztropí skandál na veřejnosti a navíc před očima své rodiny jen proto, že se ve společnosti baví s jinými muži. Když zjistí, že se chce vdát, zbije ji, ale naštěstí zasáhne Elisa. Elisa je zcela oddána svému muži, ale cosi v ní umírá.
(Česká televize)
Recenzie (32)
Silně působící drama ryze ženského pohledu na svět, tichá výpověď o tom, jak může být někdy úděl ženy krutý a deprimující. Film hodně komorní, pomalý, se statickými záběry (symbolicky přírodní koloběh vody okolo příbytku ústřední dvojice - okap s podzimním listím, zamrzlá pumpa...) vytvářejícími předěly. Obrazy jsou hlavním nositelem významu - opisují ženské vnímání tvořené hlavně složkou pocitovou (úžasně natočený závěr plný statických záběrů sušícího se prádla, jejichž řetězení přímo evokovalo bouři pocitů uvnitř hlavní hrdinky...). Ten zvláštní milostný trojúhelník byl hodně zajímavým řešením situace, bylo interesantní ponořovat se do otevírající se bolavé ženské psychiky a duše... Dlouho jsem si říkal, co všechno ta silná ženská postava vydrží, obrácení filmové kamery (a duševního i hodnotového světa hlavní hrdinky) na konci filmu ale bylo racionálním vyústěním situace...dlouhodobé vytěsnění frustrace do oblasti podvědomí se muselo nějak projevit... Citlivý film plný těch nejběžnějších životních situací ... a přitom tak mezních a výjimečných osudů... Nádherně stylizovaný film působivých obrazů se skrytou vnitřní silou... Obraz vnitřního světa jasně vymezeného typu ženy - obětavé matky... (na mne ale především ze začátku poněkud rozvláčněný a zdlouhavý) ()
Kazdy z nas nekdy zazil chvile, kdy jde pod svou vlastni dustojnost nez aby se vzdal milovane osoby. Jakmile si to ale uvedomi, nemusi to unest. Takto by se dala vystihnout hlavni myslenka filmu, ve kterem nebyla potreba rozsahlych dialogu, aby si divak tyto pocity ze sveho zivota vybavil. Jedinou jeho chybou bylo, ze se dal zkratit o cca 15 minut, aby se divak ke konci nemusel vrtet a divat na hodinky. Jinak je to ale hezky film. ()
Úplně ze všeho nejdřív chci pochválit vizuální stránku, moc se mi líbil styl vyprávění příběhu manželského páru, kterému se do cesty připletla nevyvedená mladší sestra.. Pak zcela nepochybně stojí za zmínku herecká kreace Emmanuelle Devosové, ona je v roli podváděné manželky strhující, úchvatná a jako matka (lvice-ochránkyně) až neuvěřitelná, obdivuhodně trpělivá a nesmírně silná.. Možný spoiler - s politováním jsem však nucena jedním dechem dodat, že se závěrem nemohu a nedokážu souhlasit/souznít (a už vůbec ne pochopit), kladu si otázku, proč o tu svou rodinu tedy tak urputně bojovala? Kdyby každá podvedená manželka volila tohle řešení, asi by nás tu moc nezůstalo, k tomu se domnívám, že milující máma vydrží víc než zraněná žena a ona měla tři krásné děti, což je obrovská motivace (i zodpovědnost) k životu.. ()
Spousta hluchých míst je kompenzována pouze dvěma mimořádnými sekvencemi, jednou je taneční zábava, na níž by se pomalu houstnoucí atmosféra dala krájet, a druhou je závěr s věšením prádla. Opatrně rozvíjené téma vzdušnosti, která laxně přechází pomocí tmavých tónů povalu do deprese, se kolem diváka ovíjí jako stahující se smyčka. Samotný závěr je naprosto úžasný, v závěrečné scéně je nejen shrnutí celého filmu, ale vlastně i vysvětlení jednání hlavní hrdinky. Problém mám s tím, že chování Gillesovy ženy mi přijde až chorobně hloupé. ()
Soustředěný herecký výkon Emmanuelle Devos v pro mne hodně zvláštní roli. Nejen, že ji manžel podvádí s její mladší sestrou, ale ona nezavrhuje ani jednoho z nich a trpělivě čeká, až je to přejde. A přitom z toho cítíte temné podtóny, které naznačují, že happyend není možný. Retro příběh pro tři dobré herce a jednoho nadaného režiséra (70%). ()
Reklama