Réžia:
Paul GreengrassScenár:
Paul GreengrassKamera:
Barry AckroydHudba:
John PowellHrajú:
Cheyenne Jackson, Khalid Abdalla, Lewis Alsamari, Trish Gates, Omar Berdouni, Jamie Harding, Gregg Henry, Ben Sliney, John Rothman, Corey Johnson (viac)Obsahy(2)
Lietadlo spoločnosti United Airlines sa jedenásteho septembra 2001 o 10.06 zrútilo na pole neďaleko dedinky Shanksville v štáte Pensylvánia. Žiaden zo 44 ľudí na palube katastrofu neprežil... Let číslo 93 z New Yorku do San Francisca v ten deň, ktorý sa krvavými písmenami naveky zapísal do dejín nielen USA, ale celého sveta, uniesli samovražední atentátnici z Al-Káidy. Ich cieľom bol Biely dom. No kým tri ďalšie lietadlá 11. septembra naplnili svoje hrôzostrašné osudy a narazili do budovy WTC a Pentagónu, pasažierom letu číslo 93 sa podarilo zmeniť kurz, ktorý mali naplánovaný štyria teroristi nachádzajúci sa na palube. Čo presne sa však vtedy stalo? Nuž... (TV Markíza)
(viac)Recenzie (1 268)
Ne, nemůžu si pomoct, ale divím se zdejším nadšeným ohlasům a chápu ne tak entuziastické zahraniční hodnocení. Ano, dávám Greengrassovi kladné body za odosobněný, neutrální, dokumentární styl natáčení, kde se nemusíme koukat na americké hrdiny a který nepřetéká patosem. Nicméně 3/4 filmu se de facto nic neděje, sledujeme zákulisí letových center, kde se na vás akorát valí plno „letadlové“ terminologie a po té hodině už mě to pomalu přestávalo bavit, nicméně byl jsem v očekávání vygradovaného závěru. I tak musím říct, že v podání United 93 bylo opětovné shlédnutí nárazu do WTC až nebezpečně mrazivé. Nicméně když už se po hodině a půl dočkáte závěrečného dramatu na palubě United 93, trvá jen asi 15 minut! Hovory domů mi nepřišly snad ani dojemné, spíše zdržovaly (Někdo tu zmiňoval anonymitu a autetičnost, která lépe zasáhla srdce bez lacinného vydírání, nepřišlo mi, právě anonymita a odoosobnění lidí mi nedovolilo to nějak výrazněji prožívat.), nehledě na to, že přestože na palubě připravují vzpouru, ještě asi sto let čekají, než ji vůbec uskuteční. Na co? Takže ano, adrenalin stoupal, jenže to nevyvážilo tu relativní nudu předtím. Naopak už mě v závěru štvali jak dementní teroristé, tak i dementní cestující, kteří ačkoli věděli, že dřív nebo později to naperou do Bílého domu, plácali se hodinu po zádech, aby pak 10 vs 1 skolili jednoho teroristu a zablokovali si uličku ke kokpitu. I přesto nelze zamluvit hodnotu tohoto filmu, který září mezi přeslazenými příběhy o hrdinech, jenž na toto téma byly natočeny. ()
Aj keby dráma United 93 nebola podľa skutočných udalostí, prekračuje isté hranice média zvaného "film" a stáva sa jedným z najdôležitejších mediálnych počinov začiatku nového storočia. ()
Hraný dokument, nevnímáme-li tu slovo hraný jako předstíraný a dokument jako suchopárný shluk dat. Let chápu jako rekonstrukci, jako poselství. Když jsem tehdy viděla padat dvojčata, myslela jsem na lidi v nich, Greengrass na lidi myslel taky, i když nám neukázal, jak před odletem snídají s rodinkou a poplácávají se při odchodu po zádech. Naopak ona anonymita poskytla větší autentičnost a dopad, nekompromisní úder do srdcí a myslí bez laciného vydírání, v čemž shledávám největší hodnotu filmu. Tohle těžko něco překoná. ()
Neuvěřitelné. Mistrovský kus bez chyb a nedostatků. Důstojný jako pocta zesnulým "hrdinům", zároveň dokonale fungující i bez vnímání dané události. Greengrass potvrdil svou velikost a já dlouho hledal nejen slova, ale i svůj dech a klidnou tepovou frekvenci. ()
Pokud jste viděli Greengrassův snímek Bloody Sunday, víte přesně co očekávat. I přesto však režisér překoná všechny vaše představy. Strhující film. ()
Oscar 2 nominace: Režie, Střih ()
Bezvýhradně nadšené zámořské ohlasy nelhaly. Zezačátku Greengrass geniálně vrací divákovi náhledem do dění v letových střediscích šok 11.září i se všemi zmatky ("Kam letí ty stíhačky?") a strnulým úžasem (garantuji vám, že ačkoliv jste viděli náraz druhého letadla do jednoho z Dvojčat aspoň stokrát, v Greengrassově podání vás z vizuálně provařeného záběru opět pořádně zamrazí). Posledních 40 minut se pak, počínaje únosem letadla, děje neskutečná emocionální jízda, při jejímž konci jsem měl, ve scéně kdy se pasažéři dobývají do pilotní kabiny, tep asi 220 a sbíral spadlou čelist z podlahy. A to i navzdory vědomí, jak to celé dopadne. Úžasné! A pokud se obávaté nějakého patosu, se záběry plnými hvězd a modročervených pruhů, obáváte se zbytečně. Na to je Greengrass až příliš velký formát. PS: Vzhledem k neuvěřitelné odvaze, kterou někteří cestující projevili a kterou film tak působivě zachycuje, se domnívám, že lepší filmový epitaf si jejich pozůstalí ani přát nemohli. ()
Všichni ví, co se bude dít a jak to dopadne ale i tak je to nářez, který vás přitluče do křesla od první minuty do té úplně poslední. ()
Deset let "poté" jsem zhlédl film natočený s pětiletým odstupem od událostí, které bez jakékoliv diskuze jednou provždy změnily svět (bližší rozbor je možný u piva). Předem mi byl znám styl, jakým je film natočen, a že jde o v podstatě dokumentární rekonstrukci. Absolutně jsem ale nebyl připraven na to, jak živě bude celá věc působit, a jakým způsobem mi bude běhat mráz po zádech. Myslím, že Greengrass posunul hranici filmového umění zase o kus dál, a ta intenzita zážitku nepramení z toho, že se jedná zrovna o "nedotknutelné" a "ctihodné" jedenácté září, a že bych se cítil spravedlivě pohoršen zlem, které se tehdy stalo. Prostě jsem nikde jinde necítil, že by lidské úsilí zachránit si holý život - a to na obou stranách! (byť únosci chtěli přežít jen dost dlouho na to, aby mohli slavně vstoupit na nebesa ke svým pannám) - působilo tak přesvědčivě. Stačí "jenom" budovat od začátku věrně atmosféru chaosu, který nastal, a toho úžasu/neuvěření/překvapení z toho, že by najednou mohlo dojít k tolika únosům letadel, a hlavně proč se to děje. Že někoho mohlo napadnout něco tak neskutečného jako vzít takhle obrovský stroj a napálit to s ním do takhle obrovské/důležité budovy. A znova. A znova. A skoro. Zatmívačkové popisky byly podle mě naprosto zbytečné - všechno, co potřebujete, vidíte předtím. Nechme politiku a konspirace stranou (tak jako Greengrass), TOHLE je režijní genialita a film par excellence. Jinak bych si přece nemohl myslet, že se to těm cestujícím přece jen povede... 100% ()
Nikdy v životě jsem nezažil po projekci takové ticho. Kdyby to celé nebylo tak smutné a zdrcující, lidé by tleskali. Bylo to poprvé a naposledy, co jsem po skončení nějakého filmu lapal po dechu a neuvědomil si, že pláču. Byl jsem tam s nimi. Cítil všechen ten strach a bezmoc. A odevzdaně sledovat blížící se zemi. Jeden z nejdůležitějších a nejpůsobivějších filmových pomníků. ()
Let číslo 93 nic nekonstatuje, nic neřeší, nehledá odpovědi, nic neidealizuje, neglorifikuje, neheroizuje, prostě jenom zaznamenává, jak to tehdy s největší pravděpodobností vypadalo. Ve filmu sice je krev a sprostá slova, ale jeho největší síla tkví v precizně stupňovaném tlaku na diváka. Žádný horor vás nepřeválcuje stejně jako Greengrassův masterpiece. 95% Zajímavé komentáře: Le_Chuck, Nick Tow, kitano, Merggie, Cimr, DAF1, Potrublo ()
Greengrass do toho jde vlastně pořád stejně a pořád stejně dobře mu to vychází. Vyhnout se hodnocení a jen popisovat je totiž ten nejlepší způsob, jak strhnout na svou stranu, odvést kvalitní řemeslo a přitom nechat i nějakou tu myšlenku mezi řádky, která nemusí být nutně řvána nahlas. ()
V průběhu snímku jsem byl vcelku přesvědčen o konečném čtyřhvězdičkovém hodnocení (ten zmatek v řídících střediscích byl zrežírován skvěle, ale zas až tak mě to nebavilo), avšak závěrečná půlhodina je něco tak neskutečně geniálně strhujícího, že těch pět hvězd dávám naprosto bez výčitek. Silnější "historický" film jsem neviděl. 93% ()
Abych mohl napsat tento komentář musel jsem si dát odstup, zklidnit rozbušené srdce a vysprchovat se od potu. Věděl jsem jen, že jdu na film inspirovaný skutečnou tragickou událostí z nedávné minulosti ,ale nebyl jsem připraven na to, že během 90minut prožiji zcela naplno snad všechny možné emoce, lítost, vztek, dojetí, nenávist, bezmoc,strach, obavu. Své srdce jsem slyšel už několikrát,ale ještě nikdy ne během filmu!!!Film je pojat dokumentárním způsobem, nehodnotí,neopěvuje,nezatracuje, prostě " jen" je. Toto je skutečná filmová pocta všem pasežerům tohoto letu. Panu Paulu Greengrassovi se podařilo to, že ve vyprodaném multikně po skončení filmu bylo takové ticho,že" ten pověstný" špendlík by skutečně byl slyšet. A já se kouknul svým emocím na dno . Můj tep v závěru filmu byl jistě rychlejší než jízda porsche.Pro mě nejsilnější žitvotní filmový zážitek v životě. ()
Šlo to natočit dvěma způsoby. Buď jako hyperpatetickou hrůzu vidící za každým Arabem teroristu a v každém Američanu patriota ochotného zemřít pro vlast; a nebo takhle. Paul Greengrass se nezaobírá žádnými motivy, které vedly teroristy k činu, ale zachycuje je pouze jako lidi, kteří jdou sveřepě za svým cílem a na cestující naopak nahlíží jako na skupinu lidí, kteří v extrémní situaci dokázali provést jediný radikálně-zoufalý čin vzdoru. To vše v real-timeovém provedení, které se z dispečinku posléze přenese na palubu letadla a přes ruční kameru zachycuje bezprostřední dění, nezaobírá se vytvářením psychologie, vztahů či rychlých vazeb. Právě díky tomu pak působí celý film mnohem uvěřitelněji, syrověji a závěrečných 10 minut se navěky zapíše do dějin filmu! Pro toho, kdo umí soucítit s obyčejným lidským osudem je tento film maximální možnou oslavou civilního hrdinství. Kdo hledá teorie, politiku a společenskou kritiku, nech si počká na WTC Olivera Stonea ()
Jeden z důvodů proč mám rád filmy. ()
Fantasticky živé zpracování jednoho velkého tabu. Při zapnutí mě míjel takový zvláštní nepříjemný pocit, který věstil, že toto nebude zas tak obyčejný film. Paul Greengrass, režisér který když už se do nějakého díla pustí, diváka zlomí na kolena jeho syrovostí, nefalšovanou odvahou a pocitem zármutku. Nikdy mě nedokázal film vtáhnout do děje jako tento. I přesto, že jsem věděl jak toto vše dopadne nemohl jsem od obrazovky odtrhnout oči a pouze sledoval sled událostí, které se na palubě letadla United 93 děli v posledních minutách, vteřinách, setinách. Čas jakoby neubíhal, to jen zem nad kterou tak blízko letí letadlo s určeným cílem ubíhala tak neokázale rychle, že by se nad tím vším zastavil samotný filosof s otázkou...je toto všechno vůbec pravda? Bohužel ano, ale režisér nám ji ukázal v tak reálné a přesvědčivé podobě, že pocta padlým 11. září 2001 je to opravdu nádherná, že jen málokdo si takové zaslouží. ()
║Rozpočet $15miliónov║Tržby USA $31,483,450║Tržby Celosvetovo $76,286,096▐ Tržby za predaj DVD v USA $17,805,744 //počet predaných kusov 1,108,546║ Nehorázne silný film, hlavne keď je doslova dokumentárne podaní v bravúrnej Greengrassovej réžii, a necelý týždeň na to čo si pozriete film choďte lietadlom na dovolenku, tu sa končí všetka sranda. Rok 2006 ostáva pre mňa najsilnejší ohľadom filmových zážitkov v histórii filmu. /videl v kine: 100%/ ()
Řečeno koncentrovaně: Paul Greengrass a jediná logická reakce na donedávna tabuizované téma – zachovat si odstup, nesoudit, nehodnotit a předkládat pokud možno ověřená fakta. Je-li filmař silný v kramflecích a disponuje-li skvěle zvládnutými zbraněmi jako je ruční kamera a civilně hrající ansámbl bez hvězd, pak výsledek nemůže být jiný než naprosto sugestivní, mrazivý, strhující. Přesně takový je i United 93. Nijak diváka nešetří redukcemi, vtahuje ho všemi technickými prostředky do středu dění, prezentuje události s mrazivou autenticitou a vypravěčským odstupem. Jenže samo podání je doslova požírající a zaujetí dějem, neodbytný pocit nevykonstruovanosti, absence klasických dějových schémat, to všechno vytváří podhoubí pro silný až otřesný divácký zážitek. Na jeho konci není moralizování, neotřesitelné ujištění, že dobro lze vymezit od zla, že hranice je pevná a její překročení bude potrestáno. Na konci je zjištění, že oběti i vrazi jsou stále a jen lidmi. Nejmrazivějším momentem celého filmu tak pro mě byla modlitba těsně před neodvratnou katastrofou. Na palubě Greengrassova letu 93 se v té chvíli zhmotnila veškerá bizarnost a absurdita současného světa. Hodnota takového snímku milionkrát přesahuje prefabrikovaná poselství o skutečných hrdinech, protože divákovi nabízí intenzivní prožitek bez našeptávání. Je jen na vás, jak jej vyhodnotíte. ()
Více než film je to rekonstrukce jednoho dějově domyšleného, ale průběhem a svým koncem daného příběhu. Paul Greengrass dokazuje proč je nejrealističtější režisér posledních 10 let a ani v jedné sekundě neztrácí půdu pod nohama. Herecké výkony nejsou dokonalé a v tom je jejich síla. Úmyslně působí dokonale realisticky a nenajdete jednu postavu jednoho herce v hromadě vyděšených postav. Realita je pro některé autory cílem pro jiné prostředkem... ()
Reklama