Réžia:
Jiřina Pokorná-MakoszováScenár:
Jarmila TurnovskáKamera:
František NěmecHudba:
Ladislav ŠtaidlHrajú:
Petr Nárožný, Laďka Kozderková, Ondřej Havelka, Dagmar Havlová, Josef Větrovec, Josef Bláha, Josef Abrhám, Jana Paulová, Naďa Konvalinková, Markéta Fišerová, Vladimír SalačObsahy(1)
Kdyby věděla namyšlená princezna Hortenzie, lenivá, věčně ospalá princezna Julinka a vychytralá princezna Melanie, co na ně prozradí zvoneček, visící nad dveřmi do královské komnaty, nikdy by do zámku na námluvy nepřijely. Princi Marianovi ale zvoneček přece jen vybral dobrou nevěstu. Madlenka, jeho kamarádka z dětství, nebyla sice ani vznešená, ani bohatá, ale byla hodná, pracovitá a hlavně ho už dávno měla ráda. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (49)
Kouzlo dřívějších tzv. Hodinových pohádek bylo v tom, že i přes minimální výpravu a rozpočtově skromné pojetí, dokázala spousta z nich přinést divákovi tu pravou atmosféru a věrohodnost příběhu tak, jak to známe od pana Erbena, paní Němcové apod. . I tato Hodinovka mě dokázala díky výborným hereckým výkonům upoutat, pobavit i dojmout. Navíc krásný nápad v podobě zvonečku, který příjemným popěvkem (autor písně Ladislav Štaidl) na princezny vždy "práskne", jestli je ta pravá pro legračního, avšak kvalitně zahraného prince v podání Ondry Havelky. ()
Klasická věcička k nedělnímu dopoledni. ()
Díky Petru Nárožnému a Ondřeji Havelkovi i docela slušná pohádka, ač natočená ve studiu. Zvoneček a jeho zpěv si ještě pamatuji z dětství. Vzhledem ke stopáži je to celkem oddychová, nenáročná záležitost s klasickými pohádkovými motivy - tři princezny, kvalitně zobrazené špatné vlastnosti. Jen ta Dáša mi tam neseděla. Mě totiž nikdy nepřišla krásná a už vůbec ne jako dobrá herečka. ()
Krásná pohádka, další z mých oblíbených. Samí úžasní herci od Petra Nárožného až po Dagmar Havlovou. Dějově to je sice dost velký průměr, ale nevadí mi to. Člověk se zase hodně zasměje, co režie nezvládla to scénář dohnal. ()
nedělní pohádky byly vždy super...tahle patří k těm hodně povedeným ()
Klasická pohádka bez překombinovaného děje, která je co do obsahu prakticky úplně shodná se svou starší a daleko méně známou černobílou předchůdkyní Jak se Mette chtěla stát královnou (viz mé hodnocení tam). Dokonce i některé (vlastně snad všechny klíčové) dialogy jsou slovo od slova stejné. Jen zesnulou královnu nahradila její švagrová. Až si člověk klade otázku, proč byl vlastně tento remake natočen, když původní černobílá verze je dobrá, ne-li lepší. Je jen na vás, které dáte přednost. Já, od chvíle co ji znám, rozhodně té původní s Petrem Štěpánkem a Consuelou Morávkovou. ()
Tato pohádka je jednou z těch, na které si vzpomínám ze svého dětství. Je sice jednoduchá a ve studiovém provedení, ale i tak má své kouzlo. Nejlepší je asi chytlavá písnička, kterou zpívá zvoneček. PS: Jsem jediný, koho zajímá, co by zpíval zvoneček o princezně, kterou hrála Markéta Fišerová? Nějaký odhad bych měl, ale i tak ... ;-) ()
Takovej zvoneček do každých vstupních dveří a je vymalováno. ()
Dětskýma očima zdařilá pohádka. Moje děti ji mohou vidět vícekrát a pořád je baví. Jinak samozřejmě pohádka s klasickým dějem o hloupých, či neschopných princeznách a chytré chudé dívce. Ale výkon Petra Nárožného pohádku staví na vyšší level. Nárožný a jeho humor je kořením celé pohádky. Když se po létech dívám, myslím, že Laďka Kozderková nám trochu chybí... ()
Reklama