Réžia:
Tom TykwerKamera:
Frank GriebeHrajú:
Ben Whishaw, Alan Rickman, Rachel Hurd-Wood, Dustin Hoffman, Karoline Herfurth, David Calder, Simon Chandler, Sian Thomas, Jessica Schwarz, Corinna Harfouch (viac)Obsahy(1)
Jean-Baptiste Grenouille má vlastnost génia – svým nosem dokáže zachytit, detailně popsat a charakterizovat všechny vůně, které se kolem něj mihnou. Okamžitě rozpozná jejich složení, míru použitých komponentů, čehož využívá pro výrobu těch nejúžasnějších parfémů na světě. Zoufale však touží po vytvoření dokonalé vůně. Naprosto zbavený citu se rozhodne vytvořit démonickou vůni, jejíž základní esencí bude vůně mladé dívky, nevinné a čisté. A učiní pro to vše... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (1 255)
úlet... ()
Jako obvykle jsem knížku nečetl, takže nemůžu srovnávat (díkybohu nebo bohužel ?), ale film splnil moje očekávání.. tvůrcům se perfektně podařilo vystihnout chudinský čtvrti Pařížě v 18. století, začátek byl super, pak začal film trochu pokulhávat a ztrácet tempo, našlo se pár hluchých míst, pak se to zas rozjelo, ale ten konec byl divnej.. ()
Tak já tedy viděl ulítlou rádoby artistickou slátaninu o jedné moc fajn jebnuté sociopatické masařce, která namísto lidské stonožky skládá lidské LSD, a to s minutovou dotací táhnoucí se jako neléčený syfl, jehož pokročilou fází museli nepochybně autoři scénáře trpět. Závěrečné provensálské orgie ve mně ovšem vyvolaly záchvat smíchu, neb mi naprosto bezpečně evokovaly Voskovské adamity z Proti všem. Až na to, že komáři onehdá sehnali o něco lépe hrající kompars. Takže nebýt těch několika naprosto luxusních zrzek, poslal bych tuto z Trevírovskou poluci duté Tykwe, vulgo do naha vysvlečeného císaře, směrem senkruvna. A propos, senkruvna. Než lámat viníka na kříži, věděl bych o krutějším trestu – svázat a posadit minulou sobotu na noční Regiojet z Humenného do Prahy, vagon jedenáct, kupé s místy 71 až 76. Z mrtvolně odleželého smradu těch dvou cikánů by pan parfumér zaručeně zešílel ještě před Popradem. ()
Fantasy žánr vypadá nejlépe právě v tom pochmurném “gotickém” hávu (ano, film je již daleko za pravým gotickým slohem) a dramatická zápletka se v temných uličkách Paříže skvěle vyjímá. Příběh samotný je ohromně poutavý a nevídaný, s jeho absurdností se ale vyskytuje pár much, co jej u mě dělí od maximální spokojenosti. Každopádně každému, kdo hledá interesantní filmy, vřele doporučuju. ()
Já teda nevím, ale žádné velké nadšení ve mě tenhle film nezanechal. Němci jsou na předlohu asi strašně pyšní a myslí si, že to je národní chlouba nebo něco - teda usuzuju z toho, že to byl v Německu bestseller a kvůli úspěchu v kinech. Podle mě se ale Němci mýlí. A mýlí se hodně uživatelů ČSFD a jiných diváků, i když jejich názor jim neberu (tak mi taky neberte ten můj). Prostě - myslel jsem si, že to bude podle pravdy nebo o nějakém skutečném vrahovi nebo aspoň o něčem, co není úplnej nesmysl. Ale tady od začátku do konce jde o nadpřirozenou schopnost čuchat líp než pes (hlavně ze začátku často čichá hrozně dlouho a nosy jsou všude, vše se točí kolem čichu, dělá se tam furt čuch čuch, ňuf ňuf, na všechno ostatní zapomeňte a soustřeďte se na čich atd.) - na dálku několika kilometrů, ve všech smradech města, poznat o jakou vůni/smrad se jedná atd. Od toho se vše odvíjí a upřímně jsem rád, že se z něj stal vrah, protože alespoň něco zajímavého se tam dělo. Jinak by to totiž připomínalo spíš takovou nějakou tu německou pohádku, které dávají každou sobotu dopoledne na Nově. Pochválit musím jedině vyobrazení té doby. Hodnotit jen to a dám plný počet. Bohužel to ostatní mě opravdu nijak neoslovilo, celé se to nějak táhlo a hlavně tomu chyběla nějaká myšlenka. Jen jeden čuchající úchyl, fetišista čuchu a nemluva, kterýmu jeho posedlost trochu zkomplikovala život a nestačilo mu na dálku cítit frndu, chtěl to prostě uchovat, hlavně od zrzek (což mu schvaluju). A tak se mu to nakonec povedlo - vyrobil dokonalý e-liquid! ()
Příliš pižma - uměleckého. Píle a neskromnost ()
Výborná první polovina využívá hru světla a stínu, temné atmosféry a má své tempo, ta druhá už se přesouvá do úplně jiné roviny, kde neplatí fyzikální zákony a divákovi se servíruje něco na co není po úžasné první části naprosto připraven. Tykwerova práce je bezchybná, obvzláště každá série detailů či polodetailů uvozující vůně, nicméně scénář velice pokulhává, nejvíce v druhé polovině, kde postava Alana Rickmana je až nepravděpodobně paranoidní a místy má i vědomosti vypravěče, které používá proti hlavnímu hrdinovi. ()
Aneb jak může absurdní závěrečná swingers party pokazit pracně budovanou náladu a jakousi drsnou poetiku filmu. Herecky víc než slušné, stejně tak vizuálně. Vlastně téměř všechno bylo bylo z filmového hlediska na svém místě ale nemůžu si pomoct, chvílemi už jsem pokukoval po hodinách a čekal na konec. A když už přišel, jen jsem nechápavě kroutil hlavou. Z mého pohledu silně nadhodnocený film.. 50-60% je tak akorát ()
Strhující příběh, jež se převážně odehrává v "malebné" Paříži. Jean-Baptiste Grenouille postupně pociťuje ty krásné vůně, jež jsou všude kolem něho. Jeana symbolicky provází smrt - kam přijde, tam dojde k úmrtí. Že by Prozřetelnost? Idea vytvoření něčeho dokonalého je v kinematografii značně ojedinělá. Film má napětí - napětí dodává šmrnc, kouzlo a hlavně vůni filmu samému. Bohužel mne poněkud nepříjemně zaskočil konec, který byl absolutně mimo rámec celého filmu. 90% ()
1) Nechápu, jak to hl. "hrdinovi" všechno mohlo pro/vycházet! Když už se tvůrci s takovou vervou snažili o věrohodné zachycení "smradlavé" Francie 18. století (viz zajímavosti), neměli by si také dát trochu více záležet na věrohodnosti dějového vývoje? Např. /spoilery/ jakto, že ho ten první parfumérista hned pustil k sobě domů? co jedl a pil v jeskyni, když tam setrvával tak dlouho, že byl pak zarostlý jako trosečník? to si nikdo nevšiml, že v kádi s kytkama plave mrtvá holka? jak se mohl tak jednoduše dostat do zahrady a do domu Rachel Hurd-Wood? jak ji a Alana Rickmana tak rychle pěšky! dohonil? jak se mu podařilo propašovat docela velkou lahvičku v rukách až do vězení? /konec spoilerů/ ...Když už realismus, tak se vším všudy. 2) Nejasný postoj tvůrců vůči hl. "hrdinovi". Nesnášela jsem ten pocit "on za to nemůže, je prostě takový". 3) Nedotažené informace ohledně dokonalého parfému (/spoilery/ to jako bylo jedno, jakých 13 holek použil? a co ten parfém vlastně v lidech vyvolával - lásku k němu, nebo k sobě navzájem? nepochopila jsem, že po prvním použití kolem lidi souloží a po druhém ho sežerou. a co si to nakonec uvědomil? že vlastně miloval tu první zrzku s gdoulema? /konec spoilerů/). ale zážitek to byl... ()
Neuvěřitelně úchvatný film! Rozhodně jsem nečekala, že mě zasáhne až tak moc. Nejen námětem, přestože je nesmírně originální a krutě upřímný, ale i ostatní prvky mají co do sebe - hudba, prostředí, kostýmy, herci... zejména rusovlasé krásky (pro které má režisér evidentně slabost) a ostře řezané rysy Bena Whisawa dodávají tu správnou zvláštní atmosféru. Parfém je velkofilm se vším, co k tomu patří, a velmi mě překvapuje, že není známější a uznávanější. Já bych mu rozhodně nějakou cenu dala! 100%! ()
Kedysi ako malý som Parfém nepochopil, resp. som sa s ním nevedel stotožniť a dnes pre mňa strhujúce finále mi vtedy prišlo ako úplná hlúposť. Chvála Bohu, človek dospieva a vkus a názory sa menia. Do dokonalosti tomu pre mňa chýbala kratšia stopáž, keďže všetko tu trvá akosi pridlho. ()
Kniha ma zaujala a bola som zvedavá na filmové spracovanie. Nakoniec som film nedopozerala. Tak dobre to bolo spracované, až mi z toho bolo nevoľno.... ()
Po umělecké stránce bez chyby. Úžasný začátek, rychlé střihy a detaily syrové a nechutné Paříže 18. století, pěkné zpracování i atmosféra. Ale to je tak všechno, ani zajímavý příběh nedokáže zahnat pocit, že tomu něco chybí, krásná skořápka, ale dutá. Navíc věčně čmuchající hlavní hrdina působí místy až nechutně úchylně. Ke konci se to promění v pohádku pro dospělé a to opravdu nemám ráda. Jakoby tomuto parfému chybělo srdce. 13.12.2006 ()
Knihu jsem nečetl. Film mi přišel moc dlouhý, konec je sice zajímavý, ale hlavní problém mám s hlavním hrdinou, který je prostě moc neskutečný a ani neznámý Ben Whislaw si s tím neporadil. Škoda že film nemá po celou dobu takové grády jako na počátku na rybím trhu, kde všechen ten smrad opravdu skoro cítíte z plátna. Tykwer trochu zklamal. ()
Tento film jsem zhlédl na velkém plátně. I přesto, že jsem mohl chvílemi "cítit" v sále aroma filmu, celkový dojem byl nemastný neslaný. Závěrečná scéna se povedla. ()
Zcela tuctový thriller. Snad jen zajímavé prostředí barokní Paříže, ale jinak rádoby špinavé, rádoby brutální, rádoby odpudivé, místy nelogické. Ve městě vypukne hysterický hon na vraha, je několik křivě obviněných, ale Jean-Baptiste Grenouille si v klidu, nikým nepodezírán, vraždí mladé dívky, aby z jejich těl získal vonnou esenci. Díky té pak prchne přímo z popravčího lešení (hodně slabá část filmu kde to skřípe jak písek mezi zuby), doprovázen hromadným sexuálním šílením, aby byl pak rozsápán(?) davem, vypatlav předtím na sebe tento tak obtížně získaný parfém, na rybím trhu kdesi na periferii Paříže. Zklamání. ()
Nejdřív jsem se hodně bála - zfilmovat parádní knížku nebývá žádná legrace a tady šlo o jednu z mých nejoblíbenějších!!! Vlastně jsem se lekla, že se Patrik Süskind musel opravdu úplně zbláznit, když po letech přece jenom svolil s filmovým zpracováním své předlohy. A bála jsem se úplně zbytečně :-) Süskindův román podle mne sice už nijak výš pozvednout nelze (a ani jsem to nečekala), ale celá tahle vizuálně gurmánská záležitost opravdu skvěle odpovídala jeho duchu. A skoro bych řekla, že se i na okamžik podařil zázrak - zfilmovat vůni!... :-) ()
Mentálně, morálně, dějově a logicky odpudivá sračka bez špetky snahy o vystavění narativu; a ať se jde vizuální stránka třeba vysrat na suchý záchod. Děj bez logiky, dialogy bez logiky, režisér bez talentu si vypomáhá vypravěčem tam kde obrázky nestačí, tak proč tomu nedat odpad. No jo, Dustin a pár minut s jeho postavou. P.S. - Kdo pozná nosíkem se zavázanými kukadly santal, koriandr, bazalku, pomerančovou kůru vedle citrónové, černý pepř, květ muškátu, dub, jehličnan, jablko, hrušku, a mnoho dalších, vyjma mrtvé krysy, vůní v parfému? ()
Neboť sama mám poměrně citlivý nos na leckteré pachy, přesně jsem věděla, co Jean-Baptiste pociťuje. I když film jen místy natahovaný a divák spíš čeká rychlejší rozuzlení, jsou zde hezky ve zkratce ukázány jednotlivé kroky muže posedlého dokonalou vůni v podání fakt dobrýho Bena Whishaw. Rozvleklé pasáže však nakonec krásně doplní celou skládanku pohnuté osobnosti. Otázky však zůstávájí-jak se mohl tak umě všude protáhnout a dostat a jaké jsou spojitosti s úmrtími dalších představitelů. Ale tajemství musí být, aby v člověku vzbudili výrazný dojem a chuť kouknout se znova. Také kvůli přiléhavé hudbě a přesné strnulosti a prakticky stálé netečnosti jaksi duchem nepřítomného hrdiny. A ta kapka na závěr... ()
Reklama