Réžia:
Francis VeberKamera:
Robert FraisseHudba:
Alexandre DesplatHrajú:
Gad Elmaleh, Daniel Auteuil, Alice Taglioni, Kristin Scott Thomas, Richard Berry, Virginie Ledoyen, Michel Aumont, Dany Boon, Patrick Mille (viac)Obsahy(2)
Pierre Levasseur je bohatý a vlivný muž. Stojí v čele velkého podniku, ale hlavním akcionářem je jeho žena. Když se tedy v bulvárním tisku objeví fotografie, na níž stojí vedle své milenky, má problém. Rozvod si nemůže dovolit, i když to milence už dva roky slibuje. Zdá se, že jedinou možností, jak z toho ven, bude zaangažování třetí osoby. Na fotografii je totiž zachycen ještě náhodný kolemjdoucí, jakýsi Francois Pignon, zaměstnanec parkoviště, kterého právě odmítla jeho vyvolená Emilie. Levasseur namluví ženě, že na fotografii se sám ocitl náhodou, že modelka Elena patří k tomu druhému muži - Pignonovi. Zároveň Pignona kontaktuje a za určitý finanční obnos jej i Elenu zapojí do předstírací hry. Ale paní Levasseurová také není dnešní a Pignonova vyvolená Emilie zjišťuje, že se s odmítnutím nabídky k sňatku poněkud unáhlila. A tak se situace poněkud zamotává... Nejnovějším příspěvek do pignonovského cyklu je určen všem milovníkům inteligentní francouzské komedie. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (127)
Ano, zápletka je jednoduchá, ale je obepsána mistrem svého oboru, takže se možná nebudete za břicho popadat, ale aspoň usmívat určitě ano. Ženy jsou tady potvory....ale nelze jim nefandit, protože přesně takové si je muži zaslouží. Oceňuji, že se Veber vyhnul stereotypnímu vnímání modelek i podváděných manželek. Jen je velká škoda závěru, který byl podivně utnutý, aniž by přišla nějaká fajn pointa. 4* i tak dám, ale poblikávají. ()
Milá pohodová komedie o lásce, krásce a dobrém srdci, která je příjemně francouzsky neamerická, ať už humorem, dějem nebo elegantím provedením, sázejícím na dlouhou šňůru jemných vtípků, které se jen tak lehce vznáší příběhem a dávají dostastek času k tomu usmát se jim a pokochat se jejich vytříbenou chutí. A Elena, ta je opravdu ztělesněným snem.. :-) ()
Možná by to byl pouze zábavný příběh o chlapíkovi, který je tak trošku smolař, ale má dobré srdce, kdyby se ten chlapík nejmenoval François Pignon. Návštěva Françoisa Pignona v mém pokoji byla nečekaná, ale o to krásnější. Vzpomněl jsem si na rok 1983, kdy jsem se s Françoisem Pignonem setkal poprvé. On jako imaginární postavička ve filmu Francise Vebera Otec a otec a já jako kluk v kině a vzniknul skutečně krásný vztah. Znovu jsme se potkali v roce 1986, kdy byl François Pignon Uprchlík a já pořád jen kluk v kině. Za dvanáct let byl François Pignon Blbec k večeři a já byl blbec k ničemu. V roce 2001 jsem měl smutné období a proto jsem byl rád, že potkávám v Kondomedii svého imaginárního filmového kamaráda Françoisa Pignona. No a právě před chvílí odešel François Pignon z mého pokoje. Přišel se mě pochlubit, že je Dablér. A já se těším na další naše filmové setkání, tak jako se těším na setkání s přítelem v jehož společnosti je mě moc dobře.. ()
Když chce člověk vidět nějakou nenáročnou, pohodovou komedii, tak Francis Veber je sázka na jistotu. Tohle sice nepatří úplně k tomu nejlepšímu, co natočil, ale těch 82 minut uteklo jako voda a pár vtipů se docela povedlo. Akorát jméno Francois Pignon pro mě bude asi navždy spojený s Pierrem Richardem. Ten herec, kterej tady hrál Francoise Pignona, mi přišel takovej nijakej. Pro mě byla nejzábavnější postava starýho doktora, kterýho hrál Michel Aumont. Škoda, že neměl víc prostoru. Je to tak za 3,5 hvězdy. Zaokrouhlim nahoru, protože ve filmu se hojně vyskytujou moje oblíbený auta - Renault Vel Satis a Peugeot 607. ()
Asi mám romantiku prostě rád. Držím palce všem těm zamilovaným zoufalcům, aby se vymotali ze všech překážek a padli si do náručí naplno a bez zábran. Kdybych tyhle pocity neměl, nebyl bych snad ani dobrým člověkem. --- Tahle Veberova komedie je laskavá a vtipná. Neohromí, ale nezklame. Zlepší náladu. Doporučuji. ()
Galéria (25)
Zaujímavosti (2)
- Během natáčení skočil ze střechy paláce Chaillot sebevrah. Nikomu jinému se naštěstí nic nestalo, nicméně některé herce a členy štábu dělilo od padajícího těla jen několik metrů. Někteří diváci, kteří netušili, že se nejedná o kaskadéra, začali tleskat. (Zdroj: Francis Veber: Ať to zůstane mezi námi) (Bernhardiner)
- Terasa restaurace u paláce Chaillot, vedle které se nacházelo stanoviště parkovačů aut, byla falešná. Přesto se u ní zastavovali japonští turisté, kteří si tam chtěli rezervovat stůl. (Zdroj: Francis Veber: Ať to zůstane mezi námi) (Bernhardiner)
Reklama