Kamera:
Jošiko TanakaHudba:
Satoru KósakiHrajú:
Aja Hirano, Minori Čihara, Juki Macuoka, Akio Ócuka, Ken'iči Ogata, Takeši Aono, Júki Ono, Tomokazu Sugita, Tošijuki Morikawa, Júko Gotó, Mai Kadowaki (viac)Epizódy(14)
-
Asahina Mikuru bóken episode 00 (E01)
-
Suzumija Haruhi no júucu I (E02)
-
Suzumija Haruhi no júucu II (E03)
-
Suzumija Haruhi no taikucu (E04)
-
Suzumija Haruhi no júucu III (E05)
-
Kotó šókógun (Zenpen) (E06)
-
Misuterikku Sain (E07)
-
Kotó šókógun (Kóhen) (E08)
-
Samudei in za Rein (E09)
-
Suzumija Haruhi no júucu IV (E10)
-
Iteza no Hi (E11)
-
Raibu Araibu (E12)
-
Suzumija Haruhi no júucu V (E13)
-
Suzumija Haruhi no júucu VI (E14)
Obsahy(1)
První den prvního ročníku střední školy. Noví spolužáci se před třídou představují, vládne uvolněná atmosféra, až se slova chopí hnědovlasá sličná slečna: "Haruhi Suzumiya z Východní základní školy. Obyčejní lidé mě nezajímají. Pokud je zde nějaký mimozemšťan, cestovatel časem nebo jasnovidec, ať se ozve. To je všechno!" Smrtelně vážná tvář nenapovídá, že by žertovala, a dny následující jí dají za pravdu. Po mimozemšťanech, cestovatelích časem či jasnovidcích však ani vidu, ani slechu, přičemž ve školních klubech rádobyzaměřených na "paranormální jevy" nelze pořídit lépe. A neexistuje-li oddíl, jenž by vás naplňoval, co můžete udělat? To uvidíte v seriálu, který je adaptací prvního z osmi románů o této energické slečně. (yenn)
(viac)Recenzie (57)
Tak nějak nemůžu najít důvod, proč je zrovna tenhle seriál tak vynášen do nebes, jasně, b´všechno tu funguje tak jak má (až na to anachrologické řazení dílů, i to by se podle mě mělo řídit nějakým pravidlem, nebo pojným prvkem, nic z toho tu nevidím a kdybych na to nekoukal v jednodenním vrhu, dovedu si představit, že by mě to štvalo), jenže všechny postavy jsou až moc figurkovité a nenabízí moc hlubšího a jsou hrozně jednopolohové, aneb ten je veselý, ta je tichá, nebo po případě ta má velké kozy a tváří se roztomile, jenže co je nejhorší je fakt, že i přes to všechno to funguje dobře, byť například naroubování mimozemsko - časocestně - psionické linky považuju za hrozně pitomé a ne moc funkční, obzvlášť když se jedná o zcela zbytečné pokusy o něco jako souboje. Znovu podotýkám, že i tak to funguje dobře (což mě popravdě docela překvapuje, když tu vlastně pořád dštím věci, které se mi nelíbili a ještě jich pár bude). Dost možná je to i tím, že hlavní ženská postava, střelená Haruhi Suzumiya mi připadá jako nejnudnější ze všech, ale což, zřejmě jenom pěstuji jiný druh úchylity, čímž se geniálním oslím můstkem dostávám k další věci, která mě docela štvala a to je někdy až moc velká podbízivost, aneb první díl vlastně nemá jiný důvod existence, než ukázat co nejvíc koz v kostýmku zajíčka, což samozřejmě nic proti anime záběrům na školačky v kostýmkách, ale... Ale stejně tomu ty čtyři musím dát, což mě vlastně docela štve, protože ono je to vážně dobře udělaný, jdu se zbičovat... ()
Nádherný příběh člověka, který v obrovském světě hledá svou individualitu, něco, čím by se odlišil od milionů ostatních, protože je zoufalým prozřením, že zážitky, jež považuje za výjimečné, zažívají i všichni okolo... A zároveň doklad síly lidské vůle a odhodlání, schopnosti dosáhnout v životě toho, co si vytýčí. Jde o psychologicky nezvykle propracované anime, jež veškeré myšlenky ohromně atraktivním a přirozeným způsobem transformuje do děje popisujícího v zásadě běžný život studentů střední školy. Na jedné straně je Suzumija Haruhi poměrně typickou středoškolskou (mírně!) komediální podívanou, plnou krátkých sukýnek a poněkud trhlého humoru, na straně druhé dokáže během několika vteřin plynule navodit existenciálně neskutečně tíživou atmosféru, která seriál staví do zcela jiného světla. Jednotlivé epizody mají často úplně jiné tempo a náladu, jsou proměnlivé jako mysl dospívajícího člověka. Narazíme na detektivku, při jejímž rozmotávání se solidně zavaří mozkové závity, nebo obrovské bitvy vesmírných lodí, jiný díl zase tone v takřka bezeslovné melancholii deštivého zimního podvečera a kapitolou samou o sobě je fantastická nultá epizoda, při jejímž sledování jsem naprosto nechápal, oč jde, ale byl jsem bezmezně fascinován. Vypravěčem, postavami, kostýmy, kočkou na Jukině rameni... Téměř každý díl je unikátní, ale báječně spolu ladí a navzájem se doplňují. Společně s dějem se stejně důsledně proměňuje i audiovizuální forma jeho vyprávění, jejímž vrcholem jsou abstraktní obrazy malované po stěnách cesty do Haruhiny duše, obzvláště scéna se Stadionem, při níž pozná, jak bezvýznamnou pro svět je. Celý seriál má režisér pevně v rukách, nic z něj nevyčnívá, nic v něm nechybí. Při opakovaném zhlédnutí lze jen obdivovat, jak dobře v něm fungují všechny souvislosti a jak pečlivě hrají svou roli i zdánlivé detaily. Suzumija Haruhi no Júucu je jedním z těch uměleckých děl, s nimiž jsem se setkal, a už mě neopustila. ()
To byla jízda. Bláznivě zamíchané díly se k hyperaktivní Haruhi výborně hodí. Každá z pětice hlavních postav je tak dobrá, že si jen ztěží vyberete oblíbence. K dokonalosti chybí jen kousek. Občas jsou Kjonovi komentáře jen rádoby vtipně cynické, jindy se Koizumi až moc usmívá nebo Mikuri moc často brečí. Ale to jsou jen drobné vady na kráse. Škoda, že Haruhi po prvním resp. druhém dílu přestala střídat účesy a barevné stuhy do vlasů. ()
Čo sa minulého roka týka, hovorilo sa najhlasnejšie o dvoch anime. Prvým z nich bol podľa mňa veľmi preceňovaný Death note, a druhým práve Suzumiya Haruhi no Yuutsu. Hoci by som podľa rozprávania čakal, že ma zaujme skôr prvé z nich, nakoniec ma dostala práve rázna veliteľka SOS Brigády Haruhi Suzumiya. Ako tu už viacerí píšu je seriál radený nechronologicky. Myslím však, že to nevadí pretože to jednak umožní držať diváka v napätí tým, že dlhšie akosi nechápe o čo tu ide a snaží sa na to prísť sám a jednak sme nechronologické radenie epizód ešte v anime často nevideli. Seriál však nie je z tých, ktoré by nevyhnutne potrebovali rozhádzať dej tak, aby pôsobili inovatívne. I obsahom je v rámci kókó anime dosť originálny. Animačne je to jedno z najkvalitnejších anime aké je možno vidieť; stále sa čosi hýbe a záverečný taneček si s chuťou pozriete po každej epizóde. Dievčatá sú nakreslené božsky, hlavne Suzumiya je úplne božská ;-). Keďže je anime adaptáciou prvej z desiatich noviel o potreštenej stredoškoláčke, máme sa isto na čo tešiť. No a ten výrok čo tu má Idaho je geniálnou bodkou za seriálom . Deviatka je len za to, že seriál je akosi neukončený a celkovo ho prehodnotím až sa skončí 9/10 ()
Asi to bude tím, že jsem holka, ale "žrala" jsem Kyonův ležérní styl, Haruhi mě zase tak moc neokouzlila. Anebo to bude tím, že je mi dost podobný, chvílemi jako bych se viděla ;-) Svým nechronologickým řazením mě seriál na chvíli zmátl, ale strávila jsem to, a krásně si všechno pospojovala, člověk hold musí dávat pozor při sledování. Všichni účastníci z SOS Brigády byli super a vůbec by mi nevadilo se s nimi opět setkat. Ano, bylo to super, přesto jsem se občas nudila, proto nemůžu dát plné hodnocení. Škoda, co? P.S.: Děsně se mi líbil ten pocit, když jsem pochopila narážky Mikuru a Yuki :-) ()
Galéria (30)
Fotka © Bandai Entertainment
![Suzumija Haruhi no júucu - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/258/258324_91d758.jpg)
Zaujímavosti (3)
- Epizody nejsou vysílány ve chronologickém pořadí. Vždy po skončení epizody říká v ukázce dalšího dílu Haruhi správné číslo, ale Kyon jí opravuje řečením čísla podle pořadí, v jakém proběhlo vysílání. (Agita)
- Gitara, na ktorú hrá Haruhi v 12. epizóde, je rovnaký model ako gitara, na ktorej hrá Kei (Yuu Kashii) vo filme Rinda Rinda Rinda! (2005) - Italia Mondial Classic. (Palisander)
- Vzorem pro střední školu, ve které se většina děje odehrávala, byla škola Hyogo Kenritsu Nishinomiya Kita, kde studoval Nagaru Tanigawa, původní tvůrce novel, seriálu i filmu. Tato škola měla problémy s fanoušky, kteří bez povolení vnikali na její pozemek. Na svých stránkách proto institut umístil varování, podle kterého budou všichni, kdo vstoupí na pozemek bez povolení, nahlášeni policii. (Agita)
Reklama