Réžia:
Nobuhiro JamašitaHudba:
James IhaHrajú:
Du-na Bae, Aki Maeda, Jú Kašii, Šiori Sekine, Ken'iči Macujama, Keisuke Koide, Masaki Miura, Lily, Masahiro Kómoto, Hiroši Jamamoto, Akifumi Miura, Kóen Kondó (viac)Obsahy(1)
Prostředí japonské střední školy. Dívčí kapela ztratí zpěvačku a kytaristku, ale přesto se zbylé tři dívky rozhodnou, vystoupit na blížícím se školním festivalu. Jako zpěvačku přiberou jihokorejskou studentku a rozhodnou se zahrát písně, legendární japonské pankrockové skupiny The Blue Hearts. Do festivalu zbývá týden... (5150)
(viac)Recenzie (35)
Je to celkom dobrá hudobná dráma. Má pomerne dobrý príbeh o dievčenskej hudobnej skupine, ktorá sa chce zúčastniť školskej súťaže, lenže majú veľký problém, chýba im speváčka a tak sa rozhodnú dať šancu svojej juhokórejskej spolužiačke. Tá svoj čiastočný problém s jazykovou bariérou, vynahradzuje nadšením, ale aj tak im zostáva len pár dní a tak sa musia skutočne snažiť. Spracovanie je na tom celkom dobre, síce som mal pocit, že sa tu toho vlastne ani až tak moc nedeje, pričom som ani moc nebol zvedavý na to, ako samotná súťaž dopadne, ale s týmto nemám žiadny problém. A môže za to práve toto zaujímavé prevedenie, keďže sa to nesie v takej príjemnej melancholickej atmosfére, preto mi sadlo aj to pomalšie tempo a plno statickejších záberov a navyše to má výborne zvládnutú postavu juhokórejskej študentky, tá ma veľmi bavila. Skôr ma mrzí, že aj napriek malému množstvu hlavných postáv nemajú všetky potrebný priestor, kvôli čomu ich kapela ani nemala možnosť si ma výraznejšie získať, ale aj tak sa mi to páčilo. Možno trochu zamrzí, že po hudobnej stránke to moc nevyniká, vystúpenia ma na rozdiel od mnohých podobných filmov nedokázali strhnúť, ale moc ma to ani nesklamalo, počúvajú sa dobre a pre potreby filmu to aj celkom stačí. S hereckým obsadením som spokojný, najviac poteší výborná Bae Doo-Na, ktorá si všetky svoje scény berie pre seba, nesklame ani vedúca kapely, ale tie zvyšné dve mi už prišli úplne nevýrazné. A o nejakých iných vedľajších postavách sa už tiež moc hovoriť nedá. S réžiou a technickou stránkou som dosť spokojný, sadla mi spomínaná atmosféra, ale určite musím pochváliť aj celú vizuálnu stránku, je tu plno zaujímavo natočených sekvencií, čo mi vyhovuje. Keby zvyšné postavy dostali možnosť si ma získať, určite by som dal aj lepšie hodnotenie, ale ani takto určite nie som sklamaný, kladov je tu dosť, nenudil som sa a páčilo sa mi to. 68% ()
Nerekla bych tak uplne, ze Du-na umi vyborne zpivat, ale zamilovat si ji v tomhle filmu musi uplne kazdy. Emocionalne mi Rinda Rinda pripominala podstatne viceWaterboys nez Swing Girls. ()
I asijská srdce bijí v rockovém rytmu. Co slečny středoškolačky postrádají v hlasovém rejstříku a čistotě tónů, hravě dožene přirozená rozvernost a energie, která v osvěžujících gejzírech prýští na diváka ze všech stran. V hudebním snímku o slastech a strastech dospívání září podivně introvertní Korejka Bae Du-Na. To jméno si musím zapamatovat. A doufám, že ji uvidím ve filmu Woodyho Allena, Akiho Kaurismakiho nebo Jima Jarmusche. ()
Největší chybou jsou špatně vybrané herečky. Ani jedna mi moc neseděla a Du-na mi je bohužel vyloženě nesympatická. Obzvlášť při hudebních scénách sebou tak prapodivně trhala. Dějově téměř nulové a atmosféra mě vlastně také nenadchla. U mě zatím nejhůře hodnocený film, na kterém se podílela Korea. 2*. ()
Mám velice rád japonské filmy s výrazným hudebním podbarvením, ať už se jedná třeba o rozverné Swing Girls, melancholickou Nanu či hloubavá dramata od Toshiaki Toyody. Také mám rád sličné asijské středoškolačky v krátkých sukýnkách a s podkolenkami :-) A Linda Linda Linda! je svěží japonsko-korejský hudební kousek s dívčím kvartetem ve školních uniformách v ústřední roli. Holky jsou velké sympaťačky, kterým jsem z plna srdce držel palce, ať se sehrají a na školní japonsko-korejské kulturní exhibici to se zápalem pěkně zostra rozbalí v tradičně skvělém finále, jež mi připravilo nečekanou erupci emocí. A ze snímku přímo čiší křehkost a pohoda, že mi nezbylo, než si spolu s hrdinkami zvesela zařvat: "Like a rat, I want to be beautiful. Because there's a beauty, that can't be photographed. Linda Linda! Linda Linda Linda!", a druhý den si dát repete :-) Slečny zpívají asi falešně, ale poslouchá se to skvěle. Poté, co jsem měl díky Febiofestu možnost Lindu zhlédnout v kině a každou skladbu z třípísničkového soundtracku slyšel snad stokrát, musím hodnocení tohoto půvabného a citlivého filmečku zvýšit opět na plný počet. A hýbat s ním už nebudu. Kei, Son, Kyoko a Nozomi si to ode mne zaslouží. 9/10 ()
Stejně jako Swing girls mě ani Rinda Rinda Rinda! moc nebavilo, přišlo mi jakoby se tam téměř nic nedělo a zábavnost veškerá žádná a co se týká nějakýho hudebního zpestření, tak to se vlastně pořádně konalo až při úplným závěru, kdy to tam holky docela rozjely s tou písničkou Rinda Rinda Rinda, která se zprvu ve filmu zdála nemelodická a nudná, ale pak to bylo docela dobrý, ale osobně stejně řadim daleko víš Waterboys nebo Sumo do sumo don't, kterým se tohle zábavností a pohodovostí nemůže vyrovnat ()
Linda Linda Linda (リンダ リンダ リンダ) je filmem, který napsal i natočil pan Nobuhiro Yamashita a je pojmenován po songu "Linda Linda " od Japonské Punckové bandy z 90.let "The Blue Hearts". Samotný film je celkem zdlouhavý a více méně postavený pouze na jedné již zmiňované písničce, která film díky horším hereckým výkonům a hluchým místům ve filmu nezachrání, na druhou stranu mě některé scény pořádně rozesmály a zvučný soundtrack se k filmu hodil. O trošku slabší než Swing girls. Malé zklamání. 65 % ()
I přestože nemá naleštěný obal, tak vnitru je to krásný film plný energie mládí a rockové hudby. ()
Určitě to není "špatný film", ale k vyloženě "dobrému" to má u mě poměrně daleko. Co se musí uznat, je, že i když Linda skoro totálně postrádá děj, tak jsem u ní vydržel od začátku do konce bez toho, abych koukal po hodinách. To je koneckonců jeden z hlavních kladů filmu, i když zpracovává velké nic, nějak dokáže nenudit. Velké čekání na něco nás ke konci odmění velkým finále, které mě opravdu rozehřálo, ale přecijen, 2 hodiny čekání na velký závěr si nezaslouží knedlíků pět. Čtyři budou stačit. ()
Tak tenhle film je cista radost. Je to o teenagerkach, ale nejen pro ne. Jeste ted se mi rozbusi srdce kdyz si na to vzpomenu. Na Febiu sel tenhle film rano v junior sekci pro skoly a to byl taky celkem zazitek. Publikum ve veku konce zakladky, zacatku stredni, jen sem tam nejakej filmofil. A bylo to znat.To vite, ze vetsina deti behem filmu hlucela, blbla a urcite jim ty ctyri asiatky prisli docela divny. Presto kdyz jsem odchazel tak jsem si nemohl nevsimnout zvlastniho pohledu dobre ctvrtiny z nich. Film se jich dotkl. Me se moc libila kamera a hudba(James Iha-kytarista the smashing pumkins). Ale nad obojim cni energie samotneho filmu, jeho humor i romantika.Du-na Bae znama take ze Sympathy for Mr. Vengeance hraje pokornou korejskou studentku, na vymennem pobyte,primo uzasne a i kdyz na zacatku jeji postave zpev nejde a rychle nacvicuje v karoake na konci ji to zpiva fakt dobre, skoro jak Nene Hagen. Super film! Rinda Rinda Rinda! ()
"Rinda Rindaaa, Rinda Rinda Rindaaa!" ^^ No ano, musím uznat, že písnička, na které je film postavený, byla hodně chytlavá. Nicméně to je tak jediný skutečně pozitivní bod, u kterého zvedám palce nahoru. Ostatní bylo, jak by Japonci řekli, "maa maa" - nic až tak hrozného, ale ani skvělého. Myšlenka ukázát, jak se zrodilo přátelství mezi skupinou povahově odlišných středoškolaček, které se sejdou v jedné hudební skupině, byla sice pěkná a není, co ji vytknout, ale co třeba ta zdlouhavost? Proč děj tak zbytečně natahovat? (jedno velké mínus, které způsobuje nudu během sledování tohoto snímku) Co herecké výkony? (druhé menší mínus) A kde tam nabrali Du-Na Bae, Korejku, která umí zpívat asi jako každý druhý průměrný smrtelník (s občasnou falešností) a přitom je hlavní zpěvačka skupiny? (také malé mínus, i když vybrat tam někoho takového byl nejspíš záměr)... Ještě pořád bych byla ochotná dát aspoň 4 hvězdičky za to, že jinak to byl "milý" film, ale co mě dorazilo (a to je pouze můj subjektivní problém)... Jak ta Korejka mohla odmítnou Kennichiho? Pěkný a milý Japonec řekne nepříliš pěkné Korejce, že ji miluje, a dokonce se to kvůli ní naučí říct v korejštině... a ona ho odmítne??? V té chvíli mě s prominutím postava Son začala štvát... A hodnocení dopadlo na 3 hvězdy. "Swing Girls" byly rozhodně lepší :) ~(3,2★)~ ()
Není to nijak zázračný ani vtipný film, ale bylo hezký sledovat vývoj "skupiny", která měla týden na přípravu a po prvním poslech ujsem nevěřil, že mají šanci cokoliv cpolečně zahrát. Herecké výkony super, věřil jsem jim. Du-na Bae sice zpěvem nevyniká, zato má charizma na rozdávání. Slušný průměr ()
Spontánní, přirozené, kamarádské, minimalistické, líbilo se mi. Dívčí rocková skupina, která hledá, nachází a posléze zacvičuje novou zpěvačku a po nocích se učí nové songy na školní koncert. Nesouhlasím s názory, že v tom filmu nic není, ale budu muset vidět podruhé, abych se k tomu dokázal lépe vyjádřit :). ■ Nedá se porovnávat s Swing Girls nebo s Nanou. ■ Líbilo se mi, jak se nová zpěvačka seznamuje se skladbami v karaoke baru. ■ A je zajímavé vidět Du-nu Bae sedm let před Atlasem mraků nebo As One. ■ Dialog: "Miluji tě." "Aha. Ok." ()
Velmi milé a příjemné zpestření dne v podání šílené a energické japonské komedie, vyprávějící o kapele čtyř sympatických středoškolaček. Nijak hluboko mne sice nezasáhl, ale bavila jsem se výborně. ()
Mám rád filmy zo školského prostredia. Hudba, baby, rock ´n ´roll a daždivé počasie. To je moje. Jamašita mi po dlhej dobe ulahodil. Netlačí na pílu. Je civilný. Nemá potrebuje byť prehnane umelecký alebo vtipný. Je len pozorovateľom. Ústredná štvorica bojuje o možnosť vystúpiť na školskom umeleckom festivale a hoci to nemá doslovné myšlienky, tak vo filme môžeme badať akýsi smútok súvisiaci z odchodom zo školy, ktorý je nevyhnutný. Taká tá spomienka na prvé lásky, neisté vyznania, konflikty medzi spolužiakmi, priateľstvo, rebéliu a túžbu niečo dosiahnuť sa tu v rôznych aspektoch zobrazuje. Niekedy silnejšie. Inokedy slabšie. Nie dokonalé, ale rozhodne príjemné. ()
Inteligentní teen komedie, která potěší jemným humorem a rockovou energií. Víc takových. // Febiofest 2007 ()
Rinda Rinda Rinda! Nečekejte ovšem žádné závratné tempo ani strhující příběh nebo zápletku, Linda je totiž tak trochu o něčem jiném, nicméně nepostrádá jakýsi odkaz a to se mi na "Lindě" moc líbilo. Je plná kouzelně hořkosladkých momentů, které vám dokážou nenásilně vehnat slzu do oka nebo vás srazit ze židle. Je opravdová. ()
Pěkný film o středoškolačkách, které založí kapelu aby mohli zahrát na nějaké školní slavnosti. Škoda, že tam nebylo víc písniček a bohužel pro mě, že tam hrála Bae Du-na, kterou prostě nemám rád... ()
Tak jako u hororů bývá klasická první dvacetiminutovka jako seznamovačka než začnou padat hlavy, tady se jednalo o podobně dlouhou dobu nastolení problému a uvedení do děje. Což pro člověka, který primárně přišel poslouchat hudbu a sledovat kapelní dění, bylo utrpení. Druhá polovina nezachránila tu první, i přes naprosto neoddiskutovatelnou kvalitu písní a hudebních vystoupení od samotných hereček. Ne nadarmo bylo dokonce vydáno kapelní EP a několik klipů. Častokrát jsem si podupával a u toho vzpomínal na vlastní dny strávené ve zkušebně cvičením s kapelou. Sestavou kapely jsem si zase vzpomněl na kanadské Plumtree. ()
Krásný příklad toho, že k příjemnému filmu hřejícímu na duši stačí velmi, velmi málo. Pokud se tedy dělá srdcem. A pokud jsou v něm roztomilé japonské školačky. A jedna korejská. A chytlavá muzika. Po čtvrthodině zmateného děje (jak je u japonců zvykem) jsem celkem nevěřil, že by se tento fim mohl v mé videotéce zařadit po bok Swing Girls a Nany, ale nakonec se mu to podařilo. I když je mi celkem záhadou jak, vzhledem k téměř nulovému ději a minutu dlouhých záběrů na to, jak si basistka čistí uši. Ale někdy stačí opravdu velmi, velmi málo.. ^_^ ()
Reklama