Réžia:
Marek NajbrtKamera:
Miloslav HolmanHudba:
Midi LidiHrajú:
Jana Plodková, Marek Daniel, Richard Stanke, Jiří Ornest, Klára Melíšková, Tomáš Měcháček, Sandra Nováková, Martin Myšička, Simon Schwarz, Josef Polášek (viac)Obsahy(1)
Co všechno jste ochotni zradit pro lásku? Příběh osudového vztahu dvou lidí, kteří na pozadí válečného dramatu prožívají vlastní drama soukromé. Příběh o skutečných citech, o lásce, která v extrémních dobách může vést až na samou hranici sebedestrukce, a přesto má v sobě sílu a naději. Riskantní hra o kariéru, cit, lidskou důstojnost a nakonec o život v temných časech Protektorátu... Rozhlasový reportér Emil Vrbata a herečka Hana jsou manželé. Píše se rok 1938, atraktivní Hana slaví první úspěchy ve filmu, je obletována ctiteli. Emil žárlí. Německá okupace a začátek války obrátí jejich životy naruby. Hana je konfrontována se svým židovským původem, z výšin nadějně rozběhnuté kariéry padá na dno společenského žebříčku. Emil využije šanci zachránit a zároveň ovládnout Hanin život. Odmítne rozvod, v zájmu Haniny ochrany setrvá v „rasově smíšeném manželství“ a stane se hlasem německé propagandy. Smlouva s ďáblem si ale vybírá daň. Emilova sebeúcta se hroutí, láska k Haně se mění v „protektorství“, manželství se propadá do lhostejnosti. Osud na Emila přichystal past. Na útěku od milenky ve spěchu ukradne cizí kolo a šlápne do pedálů. Jenže z rozhlasu už drnčí poplašná zpráva: "V Praze byl spáchán atentát na zastupujícího říšského protektora Heydricha, jeden z pachatelů ujel z místa činu na bicyklu...". Náhodný kontakt se zdánlivě banálním předmětem odstartuje Emilovu zběsilou jízdu o život, o odpuštění v očích milované ženy... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (838)
Z mého pohledu Protektor není špatný film. Obzvláště pokud bych argumentoval "českými poměry". Ale nepřijde mi ani tak úžasný. Tématiky spojené s obdobím 2. sv. války bylo zpracováno dost, ať více historicky nebo dramaticky. Každopádně já nejsem úplně nadšený. Velkou zásluhu na tom má přinejmenším první třetina, která pro mě byla rozvláčná a únavná. Druhá věc je herecká stránka Jany Plodkové. Nebyl jsem její rolí moc přesvědčen, i když možná za to mohl částečně i scénář. Ale o to víc mě to překvapuje proto, že za to dostala Českého lva. Asi v roce 2009 nebyla moc konkurence. Nebo vůbec. Jinak zbytek hereckých výkonů je u mě OK, překvapil mě třeba Polášek, kterého jsem ze začátku ani nepoznal. Zopakuji ale, že si nemyslím, že by byl Protektor špatný film. Naopak, je to poměrně dobrý film. Ale rozhodně má daleko od bezchybnosti, je poměrně specifický a domnívám se že do sebe zbytečně vkládá "artové prvky", které z mého pohledu celý film spíše zlehčovaly. Podtrženo, já se u Protektora opravdu na více jak tři hvězdy necítím. ()
Film odvážneho tvorcu, ktorý sa nebojí ísť vlastnou cestou a ktorý vie s nadhľadom rozprávať o vážnych veciach. Medzi súčasnými českými filmami malý zázrak. ()
Název je vševystihující! Na sjetý dezén české kinematografie nalepil Najbrt alespoň jakýsi vzorek z podivné retronudy, na kterém se však dalo maximálně tak tak dokodrcat z Karlových Varů do Berlína, kde šly všechny gumy do hajzlu.. ()
Podívaná světových parametrů. Opravdu. Úspěšný tým znovu přetavil relativní ekonomickou nouzi v nejednu ctnost - dobovce pedantsky vnutil originální styl, jako účelný se vybarvuje i zkratkovitý způsob vyprávění. Jediným problémem Najbrtových filmů je určitá mrtvolnost a prázdnost líčeného světa (jak kdyby za zdmi oněch bytů a kanceláří už nebylo nic a žilo tu jen pár lidí) a nevyrovnanost hereckého ansámblu (báječná Plodková proti Sandře Nováková, která bez ustání naivně "hraje"). ()
Nikoliv bezchybné, ale tak dospělé, vyzrálé a striktní, že se nelze zlobit. Suverénní důkaz toho, že omílané stesky nad nedostatkem peněz, témat, dobrých herců atp. jsou jen prachsprostým alibismem, kryjícím prostou neschopnost. Až budu umírat, chci u sebe Slámu, až umřu, ať to na celuloid hodí Najbrt. Bravo. ()
Český Lev 6 : Nejlepší film, Režie, Herečka HR - Jana Plodková, Scénář, Hudba, Střih, + Plakát + 5 nominací: Herec HR - Marek Daniel, Herečka VR - Klára Melíšková, Kamera, Zvuk, Výprava ()
Výborný film, hlavně po vizuální a hudební stránce na české poměry poměrně nevídaná záležitost. Příběh sice místy trochu pokulhává, ale poměrně netradičně uchopené notoricky známé téma o atentátu na Heydricha mě potěšilo a nenudila jsem se ani chvilku. Skvělá alternativa ke všem těm hořkobolným rádoby komediím, které se u nás posledních pár let točí (viz například cokoliv od dříve výborného Hřebejka) a kéž by někdo dokázal natočit film v podobném stylu také o éře komunismu... ()
Těžko tenhle film můžu hodnotit hůře, když bydlím v Holešovicích a ve světlíku u nás taky visí kolo. Už dlouho jsem neviděl něco tak mrtvého, co by mě zároveň dokopalo k duševnímu uspokojení. Najbrt upletl z hovna bič a okupovanou Prahu nasázel do deseti interiérů a pěti exteriérů takovým způsobem, že se před plátnem zaklínáte, aby vám toho ukázal víc a zároveň z toho máte šílený strach. Někomu ta mnohovrstevnatost v příběhu možná přijde tristní a ono se taky není co divit. Kolaboranti, ženská ve špajzu, rozpadající se manželství a náckové všude kolem. Jenže nic z toho se nevyvíjí očekávatelným způsobem a čas od času přijde perfektně vypointovaná facka, která vás srazí ze židle s úderností nadrženého fricka a vy si můžete začít otírat popel z hlavy, protože pochybovat se v tomhle případě nevyplácí. Vlastně je to celé jednoduché a viděli jsme to mnohokrát jinde. Lidi jsou svině, spát s někým dalším se musí a v dobré víře se z nás může rychle stát ta největší kurva na okrese. Někdy je ale celý život o jedné větě. Nebo o jednom filmu. ()
Povedené osobnostní drama se vztahovým základem (a pointou) a k tomu ještě důkaz formální vyspělosti českého filmu - nebo alespoň schopnosti vycajchnovat se na "světovou úroveň", když na to přijde. Víc k tomu celkem nemám co říct, snad jen že Jana Plodková skutečně vypadá, jako kdyby utekla z prvorepublikového plátna (a také tak zpívá, což je v tomto případě plus). No zkrátka dobový feeling je dokonalý. Mám-li si vybrat z filmů využívajících atentátu na Heydricha k vyprávění něčeho "svého", volím rozhodně Protektora před Lidicemi. (V kategorii televizní tvorby by vyhrálo Strachovo Silver A, ale to už je jiný příběh;)) 80% a s kecy o konstrukčně dokonalé prázdnotě si vyližte známku. Osobní PS: Sandru Novákovou fakt ne... podle mě opravdu nemáme přeceňovanější herečku. ()
Vizuální stránkou první jakosti, zvolenou hudbou i četnými vizuálními vtípky mne Protektor zaujal velmi, vším ostatním již méně, ale stejně bylo příjemné moci po pár minutách úplně pustit z hlavy, že sleduji český film, k němuž třeba být trochu shovívavější. 75% Zajímavé komentáře: Marigold, Bluntman, CheGuevara, O*R*I*N, StarsFan, fuckme ()
TO JE NĚJAKÁ BEZPEČNÁ NEBEZPEČNOST. Ten Protektor za těch třináct let vůbec nezestárl, naopak. Trochu o "české povaze" a hodně o tom, že v mnoha dobách je "okupace ochrana." Skvostné dialogy, dobová Praha inscenovaná v podstatě v pár ulicích a přesto je to tak hodnověrné. Trochu váhá možná jen Marek Daniel, ale to už je jen malá chyba. Navíc ta vynikají hudba od Midi lidi! 90%. ()
Dal bych 7/10, ale zaokrouhlovat nahoru se mi u tohoto filmu vůbec nechce. Vizuálně výjimečně pěkné, herci bezvadní, stejně tak režie, ale strašlivým způsobem to postrádá tempo. Ano, nudí to! Normal mě osobně před půl rokem zaujal mnohem víc než tahle načančaná romance, u níž si ani nejsem tak docela jistý, o čem (primárně) byla... ()
Mám ohromnou radost, že můžu dát "našemu" filmu plný počet hvězdiček a když se mě někdo s ciziny zeptá "a co Vaše filmy, který by si mě doporučil? " už nemusím předstírat nedoslýchavost. Příběh ve své hořkosti připomíná fernet, a tím je právě dokonalý stejně jako třeba já. Doba za protektorátu musela bejt na hovno, ta beznaděj, snaha přežít v atmosféře strachu. Udělat něco pro druhý a přitom nepodávat ruku smrti. Nedůvěřovat ani slovu důvěra. Brrr. Hodně filmů z této doby se natočilo, některé byli zdařilé jiné méně, ale až film Protektor mě ukázal, co vlastně znamenalo pro český národ, žít za okupace. Ne radši bych mrdal se sršněm, než zažít tuhle dobu a nedej bože ocitnout se v podobný situaci jako hlavní hrdina. A propo hlavní hrdina.....jsem u herců. Já gratuluju pane Marku Danieli za svůj herecký výkon si můžete na svůj límec přišít vyznamenání nejvyšší - mou fotku. Opravdu jak mě hluboce sjemul film, tak neméně hluboce mě utnul i nadvýkon Marka Daniela. To jsem snad už ani nedoufal, že až takhle dobře tady někdo ještě umí hrát. V době bez pánů Sováka, Menšíka, Hrušinskýho, Čepka a dalších ikon herectví se mě začínalo zdát, že už se asi nedočkám žádnýho herce, který mě svým hraním posadí na prdel a hle naprosto nečekaně je to tady -- Marek Daniel, tak tedy gratulace, pusa a přání mnoha dobrých rolí. Samozřejmě nechci tady nějak moc zneuživat prostor který mám od Poma dán k vyjádření svého názoru, ale taky Marek Najbrt je pan frajer. Neznámé tváře / pro mě /, neotřelý příběh a hop, najednou má současná česká kinematografie klenot jak prase. Ostatní herci - prostě bomba, prso Sandry Novákové ještě větší bomba. Hudba, kamera....joo prostě stačí málo...umět a dělat svou práci poctivě, to platí pro všechny, kdo se na tomhle skvostu podíleli - dobrý, dost dobrý ! ()
Důkaz, že výmluvy na cokoliv jsou jenom alibistickým přizdisráčstvím těch tvůrců, kteří si nepřipustí vlastní neschopnost natočit dobrý film. Protektor je evropská filmařina po všech stránkách, po níž jsem ještě půlhodiny tiše zíral a hledal slova. Jeden z těch snímků, který fascinuje během sledování, ale vrátit se k němu pro jeho emocionální dopad nelze jen tak lehce. ()
Nádherný a nesmírně originální film. Koho by vlastně napadlo v té naší malé zemičce natočit film z meziválečného období a pojmout ho takhle originálně. Marek Najbrt připravil nápaditou režii, Miloslav Holman si připravil nápaditou kameru a Midi Lidi spolu s Petrem Markem připravili hudební podkres, který mě bude lákat k poslechu snad po zbytek mého života. No a samozřejmě nemohu zapomenout na trio Tuček, Najbrt a Geisler, kteří připravili naprosto parádně vychytaný scénář a především pak herecké výkony herců a hereček, mezi které se řadí především Jana Plodková a Marek Daniel. Protektor je bezesporu nejen dobře odvedenou prací, ale pravděpodobně jedním z nejoriginálnějších filmů, které naše malá zemička měla tu čest stvořit. Gratuluji a zároveň děkuji za takový obrovský filmový zážitek. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $467,344║ ()
Nechápu. Formálně brilantní a dotažené (souznění hudby a obrazu by se mělo dávat ostatním českým filmům příkladem), při poslechu dialogů nemáte pocit, že vám někdo rve rezavou vývrtku do sluchovodu (ani při výroku miluji tě) a při sledování příběhu máte pocit, že tady někdo přemýšlel a předestřel divákovi něco, co tu citelně chybí. Plastický a nehysterický obraz podlehnutí kouzlu ideologie, jakkoli prvotně motivované dobrými úmysly. Psychologicky propracované drama, v němž se na protektorátní kulise vyjevují mnohem obecnější rysy vztahu člověka a "dějin". Je to sarkastické, sofistikované a má to grády. Obraz jízdy na bicyklu při zpětné projekci je pro mě fenomenálně prostou a přitom odpovídající metaforou jakékoli totality. Bez toho šlapajícího človíčka, který nemá zdánlivě vliv na dění za sebou, by iluze nebyla dokonalá. Protektor rovná se film, po kterém jsem už roky toužil – zralý, reflektující, prostý čecháčkovské člověčinky a zatuchlosti. Chyby odpouštím. Láska bývá slepá. ()
Scénář: Robert Geisler, Benjamin Tuček, Marek Najbrt .. Ještě že tak. Když jsem usedl do sedačky, vybavila se mi neveselá vzpomínka na jiný nedávný ambiciózní český retro film. Tím byl Normal (vlastně jsem si na něj od jeho premiéry doposud nevzpomněl), který sice válcoval trailery, ale výsledek utek. Na Protektora jsem neviděl ani ten trailer (systematicky je nevyhledávám) a vše se zúročilo příjemným zážitkem. Uhrančivá stylizace, výborná MIDI hudba a její gradace scén, příběh se sune kupředu pozvolně, tu skokově a mimo samotné okolnosti mu chybí ještě něco dramatičtějšího v jádru. Jenže, když se v tom všem navíc pohybuje úžasně fotogenická Jana ‘Čárkovaná ‘ Plodková a (pro mne) konečně přijatelný Marek Daniel, není moc co řešit. Podzim patří českému bicyklu. Osvěžujících 75%. ()
Konečně velký (evropský) film s naprosto originální formou. Z Marka Najbrta se pomalu stává velmi vyzrálá režisérská osobnost. Protektor je skutečně osobitost sama, jen málokdy se vidí tak svojsky přetvořená z nouze ctnost, když si tvůrci zřejmý nedostatek finančních prostředků na podobný dobový velkovýpravný typ filmu přemostí bezezbytku originální kreativitou. Už jen ta vším prolínající symbolika kola - od hluboce výstižného motta ze samé expozice filmu přes jeho zapojení do jednotlivých chronologických předělů/významových intermezz, neustálých detailů jeho součástek až po jeho včlenění do dějové osy snímku. Ta fascinace detaily, které jsou navíc v neustálém pohybu, spolu s podmanivou a vnitřně znepokojivou hudbou skupiny Midi lidi (skutečně výtečná složka filmu skvěle se propojující se složkou obrazovou) vytváří podprahově vnímanou dynamiku, jenž nemá v českém polistopadovém filmu příliš obdoby. Dochází tak k umělecky silnému efektu - apriori strnulá fasáda filmu v sobě ukrývá nečekanou sílu, zdánlivě fádní příběh zase nečekané přesahy a vnitřní pnutí. Dnes už je velmi obtížné přijít v žánru válečného filmu z 2. světové s něčím novým a originálním, téměř vždy tvůrce opakuje již vyřčené a zobrazené, Marek Najbrt však dokázal uchopit danou problematiku i žánr zcela nově a natočil sugestivní a vysoce sofistikované drama s prvky experimentu, v němž hraje prim nezvyklá dualita - historická látka a dobové drama podávané výhradně moderní filmovou řečí a moderními výrazovými prostředky. Navíc je tu velmi silný prvek postmoderního přístupu v mísení jednotlivých rovin, hry na dobový fenomén filmu (a dalších médií) v kontrapunktu s fiktivním utvořením reality protektorátu (charakterizace jak řečí, tak i jazykem filmovým). Protektor má v povaze se ptát, táže se po hranici vnitřní a vnější kolaborace, nastoluje otázku oběti a také reflektuje český sklon k opakování traumatu - k přijímání totality. Marek Najbrt konečně posunul moderní českou kinematografii blíže tam, kam patří...do Evropy... ()
Dlouho naříkám, že se zdejší kinematografie vyhýbá kostlivcům ve skříni tuzemských dějin, zatímco naši germánští sousedé se potykávají s jednou dějinnou skvrnou za druhou. Proto jsem opravdu vděčný, že to tady už konečně také někdo zkusil. To, že nakonec zůstalo pouze u toho pokusu... To už je věc jiná. Znatelně tu totiž schází dramatické pnutí. Takové jaké bylo kupříkladu v Uchu. Jít více na dřeň a neklouzat po povrchu. Ovšem i tak vznikl dostatečně kvalitní snímek (scény s bicykly, scény s focením!), který se ctí ustojí i mnohé své nedostatky. PS: Filmový plakát dostane smysl až s úvodní citací, což je sice originální, ale poněkud kontraproduktivní řekl bych. A také by mě zajímalo, zda je podobnost námětu s osudy Čeňka Šlégla náhodná či nikoli. ()
Reklama