Réžia:
Bohdan SlámaScenár:
Bohdan SlámaKamera:
Diviš MarekHudba:
Vypsaná fiXaHrajú:
Jaroslav Plesl, Aňa Geislerová, Marek Šácha, Anička Bubeníková, Karel Roden, Klára Melíšková, Igor Chmela, Jiří Mádl, Miroslav Sabadin, Kateřina Jandáčková (viac)VOD (5)
Obsahy(1)
Kolik sluncí je třeba, abychom byli šťastní? Příběh rodiny a jejích přátel z menšího města vypráví o touze proměnit svůj život k lepšímu, ale také o tom, jak často jsou děti ovlivňovány přešlapy svých rodičů. Téměř čtyřicetiletý, ale pubertou doposud zmítaný otec od rodiny Jára (Jaroslav Plesl) se stále nepoučil z vlastních chyb a jeho úlety s sebou přinášejí komické momenty. S partnerkou Janou (Anna Geislerová) vychovávají dvě děti. Starší z nich je dospívající syn z Járova prvního manželství Véna (Marek Šácha), který v příběhu sehraje klíčovou roli po boku staršího kamaráda, punkáče Jerryho (Jiří Mádl). Jana prožívá krizi v manželství, ta vyvrcholí v momentě, kdy Járu vyhodí z práce a ona si najde milence (Igor Chmela). Lavinu nečekaných událostí z povzdálí sleduje a možná nakonec ovlivní místní guru Karel, jehož ztvárnil v nezvyklé herecké poloze Karel Roden. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (464)
Místy dost samoúčelné, manýra, povrchnost. Ty postavy nejsou uvěřitelné. Jakoby Bohdan Sláma nevěděl kudy dál. Posbírat pár outsiderských týpků je fotogenické, ale na solidní příběh je to málo. Kdyby trochu přitvrdil, a byl více přímočařejší, mohl by se posunout k černé komedii. Pár záblesků tam bylo. Třeba ta tragická havárie, člověk jim to docela přál, nebo scéna, kdy manželé jednou do nemocnice s mezi přistáním. ()
Režisér Bohdan Sláma se nám vrátil na plátna kin se svým novým snímkem. Jedná se o typickou "slámovinu", tedy o film, který primárně pojednává o společenských ztroskotancích, outsiderech, kteří si tak nějak vzájemně komplikují už tak dost drsné životy. To vše už šlo vidět v předchozích Slámových filmech (např. Divoké včely, Venkovský učitel, či Štěstí), film samotný tedy nepřináší něco extra nového, nicméně i tak je tu několik důvodů proč si na něj do kina zajít. Jednak se mi moc líbili herci, rolí outsiderů se zmocnili velmi dobře (zejména Mádl, kterému jste toho zkrachovalého člověka úplně věřili a dost možná jste v jeho postavě poznali i nějakou osobu ze svého okolí) a také musím vyzdvihnout příběh, který sice prakticky nemá nějakou viditelnou spojující linii, nicméně nám ukazuje život oněch "prostých lidí" (vím, zavádějící termín), jejich konflikty s autoritami a s vlastními selháními. Celé je to prostoupeno postavou Karla (Karel Roden), kterému jsem jako jedinému herci jeho postavu moc neuvěřil, asi už má moc okoukaný ksicht, či natolik etablovan hlas, že působil zejména komicky a nevěrohodně. Karel je asi nějaký senzibil, esoterik, hledající jakéhosi mistra a různá pásma energie, apod. V podstatě dost komická postava, jejíž úloha se ale záhy ukáže jako velmi nekomická. Vůbec celý film trpí jedním - možná - neduhem, a to, že mnohým situacím se zprvu dost smějete (Plesl kouří trávu na záchodcích, Roden přijde na zahradu, apod.), nicméně když se něco podobného děje dále, už to bránici neatakuje a spíše se zamýšlíte nad tím, že by ani zprvu snad nebylo zcela vhodné se smát, protože na oněch lidech není nic k smíchu. Tedy film se občas z náznaků komedie překlápí do celkem drsného drama, kde prostě na legraci moc místa není... Závěr filmu mi trochl nadzvihl obočí (v negativním slova smyslu), jistě, svůj účel to tam má, ale tak trochu mi to přijde jako shození dosavadních minut. Buď jak buď, už jen ta pozvánka na Sundance svědčí o tom, že to špatný film rozhodně není. Jen nechme svět poznat Slámu (a třeba i Sedláčka). ()
Film nepřekvapí ani nezklame příběh ze života 50% ()
Nechápu, jak někdo může prezentovat tento film jako komedii. Komediálního tam není nic. Naopak je to velmi slušný psychologický film ze života. Poměrně depresivní průběh rozhrabává snad jen tragikomická postava Karla Rodena, jako senzibila, který čerpá energii z kamenů. Druhá polovina, kdy se provalí Janina nevěra je velmi silná a já uvažuji o čtvrté hvězdě. Skutečnou třešničkou na dortu je pak závěrečná scéna, kdy senzibil Karel zachraňuje ze spárů smrti mladého Vénu. Jak jsem to dopsal, rozhodl jsem, že tu čtvrtou hvězdu přidám. 75%. ()
Skvělé herecké obsazení, kamera na špičkové úrovni, bohužel příběh je pro české publikum tak jiný, že se to odráží na jejich hodnocení. Ale mě se příběh líbil a to hodně, je to opravdu něco jiného než na co jsem u českých filmů zvyklí, trochu mě to připomínalo americké nezávislé filmy a to je podle mě hodně dobrý krok Bohdane Slámo a mimochodem neherec Marek Šácha je opravdu talent (neplést si s hrůzostrašnou televizní fraškou Česko Slovensko má talent). ()
Co že se nám snažil autor sdělit? Opravdu netuším...takovou blbost může natočit člověk ,kterej neví, kam až můžou normální lidi klesnout, jen ten komu přijdou takový trosky, o kterých pojednává film zajímaví, ale...bohužel tohle člověk vidí ve městě, na vesnici stále - hloupí lidé, looseři, kteří se v tom plácaj a budou furt dál plácat. Absolutně nerealistické přemýšlení, jejich sociální zázemí je mizerné, a proto jejich potomci jsou před určeni k minimálně stejnému ne-li horšímu životu... Tak mi řekni, o čem ten film je? Proč ho režisér natočil?? Co to má za smysl se na to koukat? 2 hvězdy za písničku od Fixy. ()
Co jsem svého času marně očekával od Poupat, dostal jsem ve Čtyřech sluncích a ještě kopec srandy navíc s tragikomickým Karlem navrch. Toho člověka máte chuť zabít každou vteřinu a vůbec to nevadí! Navíc se v závěru postará o značně pitoreskní finále, které je odvážné, ale beru ho jako takový vtípek, takže ok. Všechny postavy jsou naprosto marné, jakýkoli náznak optimismu je spolehlivě zadupán do kytek, ale hlavně, dává to smysl a je to tak říkajíc ze života...i když pravděpodobně ze života lidí, které neznáte, znát nechcete a pokud se vám někdy s kradmým úsměvem vloudí na zahrádku s šutrem v ruce, přetáhnete je lopatou. Takže jo, super! ()
Po dlouhé době český film plný emocí. Přitom je z běžného života, složený z každodenních prkotin, ale ! z života totálních podivínů. Je o lidech , kteří jsou nějak mimo, nezvládají spořádaný život. Jsou pro život nepoužitelní. A takových lidí je mezi námi strašně moc. Jdou životem a neustále klopýtají a nikam nedojdou. Někdy se v jejich životě dějí hrozné věci a svým blízkým dokáží dělat hrozné a ještě horší věci. Nevím, zda takové lidi politovat či jen mávnout rukou, že by zasloužili pár facek. Přikláním se spíš k tomu druhému. Nepoužitelnost a mimoňství jde totiž ruku v ruce s bezvýchodností a zpackaným životem. Netleskám tomu co jsem viděla, ale režisérovi jaký drahokam dokázal vykřesat z takového tématu a hlavně ten bezpočet silných emocí, které dokáže přenést k divákovi. V tomoto filmu se to myslím Slámovi povedlo nejvíce. Baví mě jak si vybírá lidi a témata na okraji, jakoby obyčejné a divákovi jejich život a emoce podává jako na zlatém podnosu. Toho si velice cením, takových režisérů, kteří to tak bravurně ovládají není mnoho, zvlášť v Čechách. ()
„Čtyři slunce svítěj pro radost - vlnovka se zvedá, když máš dost“ Doposavad jsem s majitelem „vnitřního číra“ Bohdanem Slámou vedl takovou malou soukromou válku. Jeho existencionální dramata mne nudila, hlavním hrdinům jsem nevěřil jejich bytí……a tak dále, a tak dále. Po devadesáti osmi minutové „opalovačce“ pod paprsky punkově sociálních Čtyř slunci, ale můžu zodpovědně prohlásit, že jsem se konečně naučil Bohdana Slámu akceptovat. Možná za to úplně tak nemůže jmenovaný režisér, jako jeho oddaní poddaní Jaroslav Plesl (v širším podvědomí neprávem opomíjený), Aňa Geislerová (se kterou jsem měl doposavad podobné problémy jako se Slámou), Marek Šácha (jeho věk a zkušenosti…..smekám) nebo dokonalý alkopunker Jirka Mádl (škoda, že jeho role je pouze okrajová), ale prostě jsem to dal na jeden zátah a ačkoliv šlo o typickou „slámovku“ se všemi jejími neduhy, neměl jsem s tím nějaký dvakrát velký problém. Takže pane Sláma, směle točte dál, už jsem na Vás připravený :D ()
Hořká příchuť ponurého života lidí, kterým buď osud nepřeje a nebo si to prostě nějak pokazí sami. Příběh ztroskotanců na pomezí nelehkého bytí a protloukáváním se životem dle možností a vlastních sil. Postav v příběhu je kupodivu mnoho. Každý má svoji životní dráhu kterého se ledabyle drží, což má za následek různá střetnutí z realitou a jistým bláznovstvím toho druhého. Hodně se tu poukazuje na problémy všedních dnů jak na straně dospělých, tak i mladých dospívajících jedinců. Všudy přítomná revolta bez sebemenší zodpovědnosti a úcty jednoho k druhému přináší neustále jen zášť a nerozum. Sociální drama se snaží na ničem nenechat niť suchou a dosti progresivně v mnoha ohledech tlačí na pylu. Do očí bijící je hlavně fakt, že na chování puberťáků mají vliv hlavně rodiče a to ve všech směrech. Na to tu je poukazováno velice často. Takže určité moralizování a kritika zároveň. Po umělecké stránce však tomu přeci jen ještě něco chybí, ale jinak bylo jádra věci dosaženo. K zamyšlení tu toho je více než dost. ()
Du chcát... ()
"Komu není rady, tomu není pomoci" a "Každý svého Štěstí strůjcem" ... snad se po probuzení otevřou oči všem a pochopí, že takhle se nedá žít ... ()
Film potěší milovníky filmů Bohdana Slámy, ostatní budou zřejmě zklamáni až znechuceni (viz. komentáře zde na CSFD). Trochu jsem se obával že opět uvidím nízkonákladový český film, kde hercům není rozumět a ze kterého je vidět jak museli tvůrci šetřit, ale nic takového se naštěstí nenaplnilo. Naopak se naplnilo co bývá u režiséra standardem - sledujem příběh postav jak z reálného života, perfektně ztvárněných a vykreslených. Režisér jde do hloubky, nenabízí žádné pozlátko, navíc část filmu působí jako příjemná meditace. A proč tedy jen 4* a ne pět? Jednak z mého čistě osobního důvodu - nemůžu se u žádného režisérova filmu ubránit srovnání s Divokými včelami a bohužel ty už v mých očích nemůže nikdy překonat a pak jsem navzdory výše uvedému (naštěstí jen chvilkama) měl pocit, že film je tak trochu mlácením prázdné slámy (je to laciné přirovnání, navíc už ho psali i v jiné recenzi, ale ono se samo přímo nabízí), že režisér jen recykluje to co již natočil dřív a že tento film není až tolik jeho niterní záležitostí. Když se pak ale divák dozví že vzhledem k událostem v režisérově rodině se možná jedná naopak o jeho nejniternější zpověď, najednou se na vše dívá jinak, ale přímo z filmu to tak úplně nepůsobí. Ale je to jen malá výtka, film stejně shlédnu ještě nejméně jednou, pak třeba zvýším na 5*. ()
Toto je jen film pro vyspělé povahy, pro ostatní nuda. ()
Na tento film, jsem se nevýslovně těšil. Tak, že jsem byl ochoten, si na něj zajít i do kina. Motivací pro mě byl fakt, že to natočil Bohdan Sláma, jenž je jedním z mála českých režisérů, který má nadprůměrné snímky a dokáže v divákovi probouzet, rozmanité emoce a především hluboké zamyšlení. Čtyři slunce, se opět jako předešlé Slámovy filmy, zabývá obyčejnými lidmi z malého města. Sledujeme postavy, které hledají své postavení v životě. Dumají nad svým jednáním, dělají chyby a potácí se v tragickém životě. Jára (výborně zahraný Jaroslavem Pleslem), je otec od rodiny, který rozhodně neoplývá ničím, co by z něj dělalo dobrého rodiče. Svému synovi (Vénovi) nejde žádným příkladem. Neumí si udržet zaměstnání. Chmury zahání hulením a alkoholem. Manželka se na něj nemůže spolehnout. Není tedy vlastně ani divu, že se sblíží s jiným mužem, Vénovým třídním učitelem. Véna má problémy. Dá se dohromady s punkáčem Jerrym, poněvadž se nemá na koho obrátit se svými strasti. Doslova se trápí. Pozoruhodná postava, guru Karel se snaží pomoci, jak to jenom jde. Není mu to lhostejné. Chce, aby se Jára nad sebou zamyslel. Našel smysl žití. Našel své slunce. Pojede s ním na cestu, někam do neznáma, jenž symbolizuje určité vykoupení, očistu a směr žití. Najde své čtyři slunce ? Pochopí, jakou cestou se má ubírat ? To Vám nepovím. Na to si raději zajděte do kina, nebo počkejte na DVD nosič. Bohdan Sláma mě opět nezklamal. Mám o čem, zase na dlouhou dobu přemýšlet. Poselství si musí, každý divák najít sám. Je hluboko schované. Už teď se těším na další Slámův film. ()
Tak tohle se nějak nepovedlo... ()
V ČR se netočí normální žánrové filmy, ale jen sociálně psychologické rádoby hluboké sračky, kterým vévodí problémy opředená a komplikované vztahy mající Geislerová a poslední dobou čím dál více nemluvné postavy K. Rodena. Nuda v rádoby hlubokém kabátku paralely života a smrti s alternativním převozníkem Cháronem. P.S.: Někdy to nejde - přejde --- velmi v tom slyším starou dobrou Mňágu a Ždorp!!! ()
20% za jeden Mádlův výraz (asi 10 sekund se tam tvářil jako zabiják a bylo to mrtě). Jinak bych to narval do odpadu. Film je prkennej, kecá o energiích a při tom o nich nic moc neví. Sláma si měl přečíst Magickou prasílu a ne nějakej úryvek v Blesku. "Dál mě to nepustí..." tak to byl jen jeden z vrcholů demence... 1* ()
Začalo to tak slibně. První hodinka filmu se mi poměrně dost líbila. Mádlovi byla tahle role ušitá přímo na míru. Takhle si ho představuju úplně nejpřirozeněji. Škoda, že se z toho ke konci stal celkem brak a každá další scéna ubírala filmu hvězdičku po hvězdičce. Podle mě to prostě chtělo jenom dotáhnout do konce. Škoda... ()
Je zajímavé, kolik emocí vzniká kolem tzv. českého chcípáckého filmu ( zkratkou ČCHT) - fenoménu posledních pár let. Ne proto, že by se dříve takové filmy netočily, ale že to konečně někdo s pohrdavým nadhledem dokázal správně pojmenovat. Žijeme v době, kdy zuří nesmiřitelná přestřelka mezi střední třídou a třídou sociálně slabších, ať už jí rozpoutal a přiživuje ji kdokoli. A jedním z výsledků této války je arogance sociálně zajištěné skupiny lidí, která si nepřeje, aby kdokoli lacině umísťoval příběhy do ošumělých paneláků a rozvrzaných aut. Kdo se na to má chuť koukat, že? Příběh filmu Čtyři slunce je přitom velmi silný a v klidu by obstál v jakémkoli jiném sociálním prostoru. Proč ho tam tedy pan režisér neumístil? Na pražské Vinohrady třeba. Nechápu ani, komu vadí ezoterik Karel - i já znám přesně takového Karla... A také mnoha kritikům vadí, že hrdina je slaboch. Ano. V Čechách se často ztotožňujeme se svými směšnými, slabošskými či jinak postiženými hrdiny. A co jako??? A ještě se nelíbí ten závěr - to má být světlo v tunelu? Nebo snad zahradní piknik zemřelých s Vláďou Mertou - to už je trochu moc dvojsmyslů najednou..... ach jo. Já teda nevím, asi jsem ubohá, hloupá malá česká osoba, ale jsem na toho našeho Bohdana Slámu docela pyšná..... ()
Reklama