Réžia:
Bohdan SlámaScenár:
Bohdan SlámaKamera:
Diviš MarekHudba:
Vypsaná fiXaHrajú:
Jaroslav Plesl, Aňa Geislerová, Marek Šácha, Anička Bubeníková, Karel Roden, Klára Melíšková, Igor Chmela, Jiří Mádl, Miroslav Sabadin, Kateřina Jandáčková (viac)VOD (5)
Obsahy(1)
Kolik sluncí je třeba, abychom byli šťastní? Příběh rodiny a jejích přátel z menšího města vypráví o touze proměnit svůj život k lepšímu, ale také o tom, jak často jsou děti ovlivňovány přešlapy svých rodičů. Téměř čtyřicetiletý, ale pubertou doposud zmítaný otec od rodiny Jára (Jaroslav Plesl) se stále nepoučil z vlastních chyb a jeho úlety s sebou přinášejí komické momenty. S partnerkou Janou (Anna Geislerová) vychovávají dvě děti. Starší z nich je dospívající syn z Járova prvního manželství Véna (Marek Šácha), který v příběhu sehraje klíčovou roli po boku staršího kamaráda, punkáče Jerryho (Jiří Mádl). Jana prožívá krizi v manželství, ta vyvrcholí v momentě, kdy Járu vyhodí z práce a ona si najde milence (Igor Chmela). Lavinu nečekaných událostí z povzdálí sleduje a možná nakonec ovlivní místní guru Karel, jehož ztvárnil v nezvyklé herecké poloze Karel Roden. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (464)
Čtyři slunce. Lhali sami sobě i ostatním. Neustále hledali. Působili zklamání. Sobě i druhým. Touha víru mít, potřeba věřit, ale hlavně v rozkladajícím se osobním světě víru v sebe cítit. O koho nebo o co se měli opřít, když slabí toužili po tom, co zároveň dusili... Snímek je opakovaně nevyřčeným voláním hlavních hrdinů po něčem, v co sami nevěří a co svým jednáním zabijí. Je o hledání víry v to, čemu se sami svou přirozeností každým dnem vzdalují a proto nemohou být šťastní. ()
Pro mě je Sláma jeden z těch režisérů, u kterých jsem si jistý, že mě jejich dílo nebude bavit. Zkusil jsem to a ejhle, nebavilo! Přeci jen jsem na té kravině našel něco pozitivního. Když se najde dost peněz, aby si "umělec" vystřihl takovýto film, když mu někdo zaplatí Rodena a Geislerovou, Mádla, Kronerovou, Plodkovou a Chmelu, není na tom Česko špatně. ()
Komedie? Ani náhodou. Z tohohle člověk dostane pořádnou depku. Tleskám Pleslovi, ještě více Geislerové. Pokud jsem se v jiných komentářích u jiných filmů rozepisoval o tom, že Roden se zabydlel v rolích drsných chlapů a rozervaných mužů, pak tady jsme už o několik řádů jinde... Jeho postava podivína v plastových brýlých, pleteném svetru kráčící loukou s kameny v rukách hledaje energetické centrum - působí až mysteriózně... Mádl se stále více vybarvuje (teď nemyslím jeho kohouta :-) a zahranou postavu punkera jsem mu věřil... Celé tohle drsné drama se odehrává na pozadí krásného zeleného rozkvetlého léta, což na mne působilo teď na podzim ještě kontrastněji... Problém jsem měl v tom, že na rozdíl od Lišky ve Venkovském učiteli, kdy mi ho bylo líto, tady jsem si u nejedné postavy říkal .. .bože to ale idiot... Co sis navařil, to si sněz.. ----------. Beznadějí i dobrým vykreslením postav je snímek dost podobný filmu Dom (2011). Tam to však bylo více o realitě, více uvěřitelné, zde už sklouzáváme místy do mysteriózna a to mi tam moc nesedělo. Dávám tři plechová slunce. * * * ()
Snaha o priazeň inteligentného diváka, ktorá y môjho pohľadu však nevyšla. Na môj vkus až príliš útržkovité a halabala pozliepané, miestami človek nevedel, kde je sever. Záverečné poňatie sa snažilo o mindfuck, avšak ani to moc nenadchlo. Ledva podpriemer. 30/100 ()
Dobrý film mi prý musí zpochybnit moje vidění světa. Tak nevím. Zatím mi ho všechny jen zmnožovaly, variovaly, pestřily, případně prohlubovaly. Až u tohoto filmu jsem měl pocit, že něco je jinak. Něco nehraje. Cítím smazání rozdílu mezi kategoriemi určení člověka jako hodnotného a zbytečného, skutečného a stínového, sebesamého a nosičového, ale též reálného a smyšleného. Obdobně s dobou (bytelná a průchozí) a životním prostorem. Čtyři slunce ruší jakékoli moje orientační zvyklosti vnímání životů současných s tím mým, znemožňují jakékoli dosavadní pokusy o zhodnocení "dneška". Všechno je přítomné, všechno absentuje. A z toho, jakož i z toho in infinitum gradujícího zoufalství marných životů, Sláma vytváří nikoli "obraz dneška", nýbrž úplně nový rám pro něj. Cesta v pochopení bezcestí? Nevím. Jinak že je Sláma velmi citlivý pozorovatel a dobrý psycholog, je znát od prvních vteřin (krom Čtyř sluncí jsem od něj nic neviděl), na čemž všichni zúčastnění herci skvěle spolupracují (Aňi bylo pro Hřebejka opravdu škoda.) Trochu jsem byl v šoku, když jsem po zhlédnutí filmu zjistil, kdo hraje Karla. Po druhém zhlédnutí tohoto po všech stránkách krásně vystavěného díla, obdivuhodného i tím, jakým způsobem v něm koexistuje drama s komedií ("dyť sem ti řikal, že to je debil"), přidávám (i navzdory závěrečné písničce) hvězdičku a filmíkového blogíska Fuku upozorňuju, že Járovo Ave verum corpus není osvícení, ale pevné dno zoufalství. Komentáře: Arbiter a Fr (oba říkají vlastně totéž). ()
Všechny psí šňupáky světa se spojily, aby dodaly tomuto zfilmovanému Velkému slovníku českých vulgarismů maximum chladu. Ještě štěstí, že tím nezatěžovaly příliš mnoho herců, takové šmíře jako je nedouk Mádl blbý scénář určitě nevadí. ()
Klasická Slámova zoufalost, skoro beznaděj, nezodpovědnost, ale i trocha toho citu, který nechybí ani zde. Ze svého hereckého týmu si režisér ponechává pouze Aňu, a dává prostor novým i starým známým tvářím. Některé se mu podaří výborně změnit, Karlovo hledání spojení se Zemí je skutečně skvostné. U některých využil udusaný potenciál, Jirka Mádl a jeho civilní projev mě bavil i zde. Sláma má svůj vlastní styl, kterého se drží i zde a jehož osobitost je základem mého hodnocení. Scénář není nikterak světový, dá se zde dokonce zpozorovat i lehká naivita postav, což ovšem u Slámy může být i záměr. Nenucený, prachobyčejný příběh o hledání plný lží, milosrdných i nutných, o útěcích i návratech. Film, ze kterého si lze vzít skutečně jen to, co divák chce. Duchovní nádech režisér používá poprvé, ovšem punkový podtext je u něj již takovým poznávacím znakem. Nevím tedy, co Bohdana Slámu tak táhne k Mostu, ale pohled na Krušné hory mě lehounce rozesmál. A nejen tento pohled. Film má svůj vlastní humor, který diváka občas staví i do role posmívajícího se pozorovatele. Slámovi se to u mě povedlo i počtvrté, ovšem stále čekám na ten plný počet, Bohdane. ()
Nový film Bohdana Slámy jsem niterně, velmi intenzivně prožil a to až tak, že nejsem schopen číst zdejší komentáře s hodnocením o třech hvězdičkách a méně. Ale je pochopitelné, že na základě životních zkušeností a zážitků jednotlivých diváků není možné, aby takové filmy vnímali všichni stejně. ()
Postavy Čtyř sluncí jsou opět ztroskotanci proplouvající horko těžko životem. Za některou smůlu si můžou sami, jiná je jen vyloženě výsledkem souhry náhod. Bohdan Sláma natočil to, co už několikrát předtím, pořád to ale má své kouzlo, nádhernou kameru a příběh tak trochu bez pointy. Takhle nějak vypadá umění po česku. ()
Tu nepreskočilo Karlovi (Rodenova postava), ale samotnému Bohdanovi a producentom filmu to bohužiaľ včas nedošlo. ()
Český chcípácký film má nový etalon. Už se nemohu dočkat, až s ním budu poměřovat jeho epigony. Mezi domácími tvůrci je to totiž žánr nesmírně oblíbený. Jen někteří zabednění diváci nechápou, proč by na něco takového měli koukat. ()
Klasický Bohdan Sláma. Od jeho začátku po jeho současnost se jeho styl vůbec nezměnil a tím začíná už docela nudit. Herecké obsazení jak už u Slámy bývá je kvalitní a na tomhle stojí celý snímek. Scénař je poměrně bída a soundtrack až na jeden track taky. ()
Aby člověk mohl být točit filmy, musí být tak trochu magor. Bohdan Sláma ale tuhle premisu dalece překračuje, což v případě Štěstí a Venkovského učitele zase tak nevadilo, ovšem za Čtyři slunce by mu měli zakázat tvorbu nejmíň na pět let. Jediné štěstí, že si k tomuhle blábolu i sám napsal scénář a postižených tak není víc. Hned z první scény je patrné, že tentokrát se z porevolučního bahna nevtipných pseudokomedií a ze zadnice velkým úsilým povytažených nápadů (bráním se termínu námětů, protože Čtyři slunce žádný kloudný námět nemají) nevyhrabeme.. Herectví Jaroslava Plesla dlouhodobě těžce nesu, o Geislerové to platí střídavě taky, a když k tomu Mádl dělá blbečka a Roden magora, o co se chcete opřít? ()
Slušné psycho... Mysterióznosť v rámci českej tvorby zaujala, ale neviem či celková divnosť (príbehu i postáv) nebola až škodlivá. Film na jedno pozretie, určite však zaujímavý... ()
Tady jsem koukala jako tele na vrata a ne a ne se do toho dostat. Dokonce jsem měla pocit, že se snad ode mě ani nečeká, že se do toho dostanu... Situace, kdy si tajně říkám: budiž Troška pochválen. A to tedy není bůhvíco, přátelé. Dvě za kameru a za Aňu s Klárou. ()
47th KVIFF 2012 - CZECH FILMS 2011-2012 - České filmy 2011-2012 (Čtyři slunce / FOUR SUNS / Čtyři slunce) ()
Film o obyčejných lidech, pro obyčejné lidi.Dlouho jsem neviděl tak upřímný pohled režiséra, pochopení a tak silnou charakteristiku postav.Bohdan si na nic nehraje, film je to opravdu divácky hodně nevděčný, protože si na nic nehraje, nelže nám, ukazuje nám čistou pravdu a v tom Slámu oceňuji především.Dnešní doba je umělá, každej ze sebe dělá něco víc než je.Já se s postavami stotožnil, protože je o nás, obyčejných lidech ze střední a nižší vrstvy, kteři bojují s každodením světem kolem sebe a zoufale hledají to svoje štěstí.Nestává se často, aby někdo zastínil Karla Rodena, ale tady byl Jarda Plesl naprosto famózní a v nějakém komentu jsem četl, že kdyby si role vyměnili, bylo by to lepší, nebylo.Roden je silný element a vedle dalšího silného elementu Geislerové by působil rušivě, kdežto Plesl se role "slabocha" hodil geniálně.Film mě hodně chytil a upřímně Bohdane, je hodně...hodně depresivní.Některé scény měli neskutečnou sílu i když se opět trochu "vlekl" střed filmu.Konec byl dokonalý a Sláma je určitě jedním z nejlepších českých režisérů a i když natočil film divácky nevděčně, já mu za to moc děkuji a k tomu, co je v tomhle státě k dostání, jsou filmy Bohdana Slámy ojedinělým a důležitým prvkem naší kinematografie.Film byl nominován na 12 Českých Lvů, ovšem musí se uznat, že všechny po právu sebralo Ve Stínu, které je silné, nekýčovité a zároveň divácky vděčné.Bohdanův film je silný, nekýčovitý, ale strašně divácky těžký a depresivní.Nechal ve mě silné pocity, ale je mi po něm smutno a Rodena bylo málo, malinko.Jirka Mádl se pro hraní narodil.V tomhle ( a nejenom tomhle roce ) se jedná ovšem o nadprůměrné dílo, které si zaslouží respekt a pochopení.Pochopil jsem tak na třičtvrtě cesty.....75%.A ono to vlastně není depresivní....jen upřímné :) ()
Hezká přehlídka samorostů a outsiderů. Dobré herecké výkony.Hraje se sociálka v niž se maléry řetězí. ()
Čtyři slunce je tak silně atypický, neuchopitelný a prostě zvláštní film, na který bych se nedoporučovala dívat, když máte depku, protože byste si snad došli i pro nůž... Herecky je ovšem na takové úrovni, že pokud jako já proplujete drastickou scénou s kuřátky, tak oceníte vše, co je vám předkládáno. Ovšem není to film pro každého, to v žádném případě, měla jsem ho na skladě téměř rok, než jsem se k němu dopracovala a strávit jej nebylo lehké, jelikož jsem se plně vžila do Jany (excelující Aňa Geislerová) a její reakce na (nechci spoilerovat) jistou zprávu byla prostě ... vystihující. ()
Hm, umění. Barvy, rozkomíhaná kamera, osudové téma, lidé na kraji společnosti, existenciální témata na půdorysu těchto "malých" životů. Prostě umění. Pro festivaly jak stvořené. Jistě to dostalo mnoho cen. Pravda, s realitou to má společného asi jako televizní zprávy na Nově, a psychologicky je to vedené jen temnými linkami, jako by v životě ty světlé nebyly (tedy možná až na ten konec), ale to je prostě umění. Nedivím se nyní tak často používanému termínu kavárenský intelektuál. To někdo, kdo je docela za vodou, někde sedí, pozoruje cvrkot kolem sebe, a přebírá si to po svém a přebere si to po svém a pak to ze sebe dostane ven formou knihy nebo filmu. Nic proti, každý má nárok na svou interpretaci. Pokud neignoruje očividná fakta a danosti, protože se mu do jeho pohledu nehodí. Nemám nic proti zobrazení lidí na okraji společnosti, ale ono to jde udělat třeba i poeticky, nejen depresivně. Nebo klidně tragikomicky. Ale neměl by tam chybět vyvažující prvek, protože jít jen jednou cestou je zrádné - vlastně z toho nakonec vyleze agitka v takové či onaké podobě. Btw, ta závěrečná píseň kopíruje Mňágu a Žďorp vědomě? ()
Reklama