Réžia:
J.A. BayonaScenár:
Sergio G. SánchezKamera:
Óscar FauraHudba:
Fernando VelázquezHrajú:
Belén Rueda, Fernando Cayo, Geraldine Chaplin, Mabel Rivera, Edgar Vivar, Roger Príncep, Andrés Gertrúdix, Montserrat Carulla, Óscar CasasObsahy(2)
Mrtvé děti si chtějí hrát... Laura vyrůstala v sirotčinci na mořském pobřeží a po třiceti letech se spolu s manželem a synem vrací do míst dětství. Ráda by znovu otevřela opuštěný ústav jako domov pro postižené děti. Její syn se však na novém místě začíná chovat zvláštně a Laura se pomalu přesvědčuje, že starý dům má své hrůzostrašné tajemství, o kterém neměla ani potuchy! (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (968)
Film, který bohužel zase až tak uchvacující a strhující - jak slibuje od prvních záběrů - není. Nicméně i tak je to zajímavé dílo v té současné "záplavě" americko-japonských hororů. ()
Každé kout má svá zákoutí... Mystery film, který je každou další minutou zajímavější a který leká poněkud nečekaně... ()
Horory (nebo to co se jim blíží) poslední doby pohříchu tratí na poměrně uzkém manévrovacím prostoru. To je i případ El Oprhanata, lekačky jsou buď slabé nebo okatě vykradené a budování atmosféry má často velké trhliny. Přesto Sirotčinec není věcí vhodnou k úplnému zatracení. Přeci jen se poslední dobou vyrojilo mnoho horších věcí, takže tento řekněme "dobrý standard" rozhodně neurazí. Po boku podobného díla Mirrors bych El Orphanato zařadil mezi díla nadějná, však úplného naplnění nedosahující. Sám se těším na chvíli, až jednou vznikne něco v hororovém ranku o čem budu moci říci, že to konečně dosáhlo absolutoria. ()
Při sledování v kině se musím přiznat, že na mě silně zapůsobila scéna s médiem a nářkem dětí!! To fungovalo docela slušně. Budovaná atmosféra hned od začátku, sice občas ztrácí dech ale i tak je tohle nadprůměr… Co k tomuto hororu více dodat, herci hrají a hudba hraje (možná decentně nadprůměr)… Hodně se rozmýšlím jak hodnotit, dám 4 hvězdy za atmosféru a originálnost- ale jak říkám, chce to vidět na velkém plátně v tv ten film tak nevynikne… ()
Hororově neatmosférické. Mysteriózně dostačující. Dějově jen chvílemi nudné, natahované. Celkově trochu nezajímavé, místy nejasné, hůře pochopitelné. Ale jde o děti! Takže za 3 *. ()
Veľmi dobre natočený a zahraný film, od ktorého som síce očakával trochu viac mrazivých scén, no po uvážení som dospel k tomu, že aj tých menej hororových vsuviek slúži veľmi dobre príbehu, nie sú samoúčelné a celkom som sa bál. Bayona môže byť druhý Amenábar, všimol som si podobnú réžiu a stavbu príbehu ako pri Tých druhých, a bol by som rád, ak by sa režisér nebál v budúcnosti pritlačiť na pílu a ukázal nám viac takýchto hororovo ladených snímkov, pretože budovanie napätia mu ide výborne a z mála vie vykresať maximum. 10 z 10 nedávam iba kvôli niektorým nejasnostiam v príbehu (prečo ten chlapec s maskou zaútočil na Lauru, význam postavy Benigny), je ale možné, že som si nevšimol ich vysvetlenie, keďže som to pozeral s priateľkou a okrem pozerania sme preberali iné veci. 9/10 ()
Velmi pěkně vystavěná duchařina! Filmy tohoto typu mám raději než ty vyvražďovačky. Je to takový čistý horůrek. Matka zarputile hledá svého ztraceného, adoptivního syna Simona. Neváhá se spojit se záhrobím, jen aby se dozvěděla, kam zmizel. Celý film je protkán pěknými, mrazivými scénami. Nechybí skřípající dveře, pohledy do temných zákoutí domu a takzvané lekačky. Jasně, že nejde o originální nápady, ale to vše dělá horor dobrým hororem. Naopak velmi originální mi připadal závěr filmu. Je sice docela morbidní, ale zároveň dojemný. Moc pěkný filmek pro lidi, kterým je příjemné to krásné mrazení v zádech. ()
Pouštěl jsem si to v očekávání, že to bude tim hororem šmrncnutý trochu víc, namísto toho se z toho v posledních 20ti minutách vyklubala romantická pohádka s happy endem. Popravdě, jsem si ten film pouštěl hlavně kvůli hororu a taky proto, že ten mix žánrů se mi zdál přesně dle mých kritérií, ale dočkal jsem pouze nudy. Na tom filmu je vidět, že nejde špatnou cestou to ne, ale prostě tam chyběla nějaká kulervoucí scéna. Mělo si to nejdřív projít chvilkou napětí a strachu aby jsme na konci mohli oplakávat a záhy se radovat alespoň z polo-dobrého konce. Mě prostě nestačilo ten hororvej kus filmu odbýt tím, že se ve filmu 5x sám od sebe roztočí kolotoč a 100kilovej komparzista v přízemí dostane příkaz skákat po plovoučce a mlátit do dřevěný stěny. Nemělo to šťávu a na pohádku jsem neměl náladu. ()
Dost sterilní horor s tisíckrát viděným motivem "v minulosti nepěkně zemřelé děti straší v domě dodnes". Sice jsem se u filmu nenudil - měl solidní atmosféru a dobré herce, ale trochu víc invence a originality by to rozhodně chtělo. ()
Španělé by mohli o tom, jak se točí horor, vyučovat. Sirotčinec je z mého pohledu dokonalé dílo, které strčí do kapsy většinu americké produkce. Může za to jak brilantní tajuplná atmosféra, skvěle podpořená úžasnou hudbou Fernanda Velazquéze , tak i hezky promyšlený příběh, který působí až nepříjemně uvěřitelně. Z některých scén pak skutečně mrazí, zvláště od té chvíle, kdy hlavní postava jedná na vlastní pěst. Kdo by si chtěl zahrát s duchy "cukr, káva, limonáda"? ()
Pochmurne ducharciny tohto typu oznacujem ako "na styl Kruhu". Niektore su lepsie, niektore su ako Sirotcinec. 1 hviezdicka za morbidne odpudivu masku. ()
Španělští bubáci začínají v posledních letech s až nečekanou pravidelností kvalitativně stínat hlavy svých amerických konkurentů a El Orfanato pod produkčním dohledem Guillerma Del Tora, jehož vřelý vztah k temným příběhům netřeba rozebírat, rozšiřuje rodinu komorních duchařin, které balancují na hranici nadpřirozena a reality s potřebnou zručností, kdy závěrečné rozuzlení neurazí ani náročnějšího, neřkuli rýpavého diváka. Drobné nedostatky Sirotčinec sice nabírá v psychologické rovině, která měla být intenzivnější a svým podáním sevřenější, nicméně přesvědčivý výkon Belén Rueda a precizní mysteriózno osloví nejen žánrem odkojené hrůzofily. 75% ()
Na horor neobvyklo kultivované (nie ale stopercentne, lacnú ľakačku napr. po dopravnom incidentne s tragickými následkami sme si neodpustili) a sofistikované (rekonštruovať stopercentne do seba zapadajúci [paranormálny, dajme tomu] príbeh sa mi však z indícii nepodarilo, čo samozrejme môže byť len a len moja chyba). Pre tieto vlastnosti Sirotinca, ako aj pre iné detaily (španielsko-mexická, nie hollywoodska proveniencia; do očí vcelku bijúca "nevýstavnosť" hlavnej postavy, resp. jej predstaviteľky; nanajvýš nehororová, nie však falošná atmosféra preslneného začiatku a dojímavý happy end subsumovaný pod záver in nuce tragický - vec to vskutku pozoruhodná!) by som to mal hodnotením pozdvihnúť nad šedivý hororový priemer. Faktom ale je, že od záverečných titulkov ma delia len asi 2 hodiny a film sa mi z pamäte míľovými krokmi vytráca (trvalo mi, než som si spomenul, aký titul to mám teraz komentovať)... 4 hviezdičky, ale váhavo udelené, iba ráciom podmienené, nie zo srdca plynúce. ()
Další důkaz, že současné hororové tvorbě vládne Španělsko... 75% ()
Fakt nemám rád duchy, a taky děti v hororech. Nedělá mi to dobře. Navíc jsem dlouho žádný horor neviděl, protože mě to moc posledni dobu nebavilo, a tak jsem čekal, že z toho budu vysranej...no a to se nestalo, takže nic extra. Určitou kvalitu to má, ale když se u toho ani já sám v noci nebojim, tak je to prostě jen průměr. Zase bych se chtěl u hororu trošku bát nebo mit nějaký nepříjemný pocity, ale nijak se mi to neděje. Tak na 60% ()
Španělská kinematografie v rámci hororového žánru mnohdy umí překvapit. Jako důkaz lze představit tento mysteriózní snímek předkládající veškeré známé aspekty daného žánru. Máme tu opuštěný dům, do kterého se nastěhuje žena se synem. Dům má takovou historii, že v něm býval sirotčinec. Žena dostane nápad sirotčinec obnovit. Její syn však začne s někým komunikovat. Následující události tímto vezmou plně za své. Ano, motivy skutečně známé, budící předpoklad, že nic nového tu spatřit nelze. Skutečně tomu tak je. Kupodivu, tady to ale zase až tak moc nevadí. Předvídatelnost děje se samozřejmě naskytá, ale natočeno je to tak, že zkrátka dokáže zaujmout. Jedná se tedy o hororový příběh, obsahující emocionální drama se striktně vybudovanou strašidelnou atmosférou. Izolovaný svět v celé své podstatě tajemna se tímto vrací k základním principům kodifikovaného žánru. A co víc, je odvyprávěn hluboký příběh, vymezující se na velkolepých vizuálních a zvukových efektech, jak je hlavně v hollywoodské produkci zvykem. Je solidně využita nadpřirozenost k vytvoření spojení mezi minulostí a současností, mezi světem dětským a dospělým, mezi vědomím i nevědomím. O nic složitého však ale zase nejde. Snímek je natočen s velice příznivým přístupem k obyčejnému divákovi. Nechci hrůzou si u tohoto snímku tedy nikdo rozhodně kousat nebude, ale filmový zážitek přinést může. ()
Excelentní duchařina, jestli se chcete bát, klepte na dveře Sirotčince. Mnoho prvků poznáte, starý dům, dítě mluvící s mrtvými dětmi a zbytek rodiny, který nechápe, co se děje. Ale pokud by toto někdo považoval za vyčpělé, vězte, že Guillermo del Toro se toho chopil s precizností filmaře, pro kterého není žádné klišé dost všední a namísto prázdné hororové lekačky vytvořil šílené psychologické drama, které nutí diváka klepat zuby spolu s oběťmi. Stačila originální práce s typickými hororovými prvky, důraz na charaktery postav a vyvážené postupné dávkování informací. O závěru jsem si původně myslel, jako jiní zde, že by mu slušelo utnout mnohem dřív, ale do jisté míry se mi rozvedená poetika tohoto skutečného konce začala zamlouvat. Tuším, že rejža věděl, co dělá. ()
Na to že tento film má 75% tak sem se u něj docela dost nudil. Atmosféra tam sice je ale zbytek filmu je nic moc. Příběh je docela špatnej, postavy ujdou a hudba je dobrá. Za mě 3/10. ()
Očekávání nebyla velká, ale byl jsem mile překvapen. Hezky udělaný horor o matce, která zkouší možné i nemožné, aby získala zpět ztraceného syna. Film s krásným, až pohádkovým závěrem. ()
Téměř 100 minut plnýho napětí. Divák a jeho nervy jsou jak struna, na kterou jemně drnká Laura, Simon a ostatní. Takhle má rozhodně vypadat mysteriózní film. 90%. ()
Reklama