Réžia:
Bohdan SlámaScenár:
Bohdan SlámaKamera:
Diviš MarekHudba:
Vladimír GodárHrajú:
Pavel Liška, Zuzana Bydžovská, Ladislav Šedivý, Marek Daniel, Tereza Ramba, Marie Ludvíková, Zuzana Kronerová, Miroslav Krobot, František Prošek (viac)Obsahy(1)
Režisér Bohdan Sláma zachycuje ve svém novém filmu osudy tří hlavních hrdinů – Učitele, Marie a Chlapce - jejichž náhodné setkání rozpoutá velký příběh lásky, přátelství a odpuštění. Každá z postav si s sebou nese tajemství, každá touží po lidské blízkosti. Film Venkovský učitel vstupuje do kin s distribučním sloganem „Každý někoho potřebuje“. Nový snímek režiséra úspěšného filmu Štěstí vznikl v česko-německo-francouzské koprodukci a v zahraničí jej zastupuje společnost Wild Bunch, distributor loňského vítězného filmu v Cannes... Učitel (Pavel Liška) opouští gymnázium a rodiče (Zuzana Kronerová a Miroslav Krobot) v hlavním městě a přichází učit na venkovskou školu, aby tak zapomněl na nevydařené milostné vztahy a našel znovu sám sebe. Postupně získává důvěru místních lidí. Jednou z nich je svérázná statkářka Marie (Zuzana Bydžovská) a Chlapec, její sedmnáctiletý syn (Ladislav Šedivý). Marie žije po rozpadu svého manželství smířena s osamělým životem, a proto ji samotnou překvapí, když se zamiluje do Učitele. Na návštěvu za Učitelem přijíždí Přítel (Marek Daniel), který však záhy zdánlivě poklidné místo opouští a zanechává za sebou spáleniště rozvrácených vztahů. Beruška (Tereza Voříšková), která do té doby chodila s Chlapcem, ho bez rozloučení opouští. Učitel, který cítí vinu, se snaží svým přátelstvím pomoci Chlapci vrátit ztracené sebevědomí. O to větší zklamání však prožijí Chlapec a Marie, když Učitel neodolá zoufalé touze dotknout se Chlapcova těla. Dokážou v sobě hrdinové tohoto příběhu najít sílu k odpuštění, potkají nakonec lásku nebo přátelství? [44. MFFKV 2009] (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (665)
Je až s podivem, že této látce se v českém prostředí mimořádně daří. Pokud naši hrdinové od odněkud někam utíkají, tak se železnou pravidelnosti skončí v přírodě potažmo na vesnici, a to platí jak pro současné Bobule tak i Tomáše Hanáka ve filmu Cesta z města. Venkovský učitel patří mezi málo českých snímků, jenž ví, co říká, proč to říká a jak to říká. Neustálá polemika nad zhoubným vlivem lidské civilizace, kdy sebepoznání nalezneme pouze v harmonii vesnického života, sice není žádný filozofický jackpot, ale naštěstí se obejde bez pamfletových gest a frází. Venkovský učitel se z českých škatulek vymaňuje hlavně tím jak je natočen. Veškeré scény se totiž v drtivé většině obejdou bez střihu, čímž Sláma vytvořil vůči mě jistou bariéru, kterou jsem jen s obtížemi překonával. ()
Sláma natočil další film "ze života" o "obyčejnejch" lidech a jejich "obyčejnejch" problémech. Konkrétně v tomto filmu je největšim problémem to, že jeden úchyl šáhnul na ptáka druhýmu úchylovi. Při týhle scéně jsem se teda docela zasmál, i když pochybuju, že to byl úmysl. Jinak film ve mně za ty 2 hodiny nedokázal vyvolat absolutně žádný jiný emoce. Celý to na mě působilo dojmem, že ty dlouhý záběry bez střihu mi snad měly vynahradit absenci nějakýho příběhu nebo děje. Já uznávám, že to je zajímavej nápad točit v podstatě bez střihu, ale k čemu to je, když se tam celou dobu skoro nic neděje? To fakt neni moc zábavný třeba půl minuty sledovat hladinu rybníka a pak pomalej přesun na Lišku a další minutu se na něho dívat, jak jen tak sedí na břehu a nic nedělá. Jinak Liška opět hraje další variaci na téma prostoduchej idiot, i když tentokrát je navíc homosexuál. Z ostatních herců stojí za zmínku akorát Bydžovská, která působila celkem uvěřitelně a pak Vojta Kokotek, kterej ve svym cca 10-ti vteřinovym štěku snad neměl ani prostor nic pokazit. Ostatní herecký výkony se daj rozdělit na špatný a ještě horší. Možná to bylo i tim, že natočit takovej 3-minutovej záběr neni až taková prdel, takže se prostě něco použilo, i když to třeba nebylo úplně perfektní. Jinak film je doplněn poněkud schizofrennim soundtrackem, kdy v jednu chvíli hraje dechovka, pak následuje nějaký kvílení operní árie a hned na to Známka punku od Visacího zámku. Celkově ten film je fakt divnej, ale vzhledem k tomu, co jsem od toho očekával, to ještě nedopadlo úplně nejhůř. 35% P.S. Natočit film bez střihu neni známka punku. ()
Bohdan Sláma opět nabízí svou osobitou poetiku, v níž brilantním způsobem zobrazuje chrakteristiku postav žijících na venkově v kontrastu odosobněného velkoměsta. (* dolů za hudbu, která mi vnímání "jen" narušovala...) ()
Rychlé přesunutí děje z města na venkov bylo sázkou na jistotu. Na ožehavé otázky se tam totiž odpovídá o dost hůře a následky chybných rozhodnutí podle toho vypadají. Herecky dominuje Bydžovská a Liška zase překvapuje ve své utlumené poloze, kterou má možnost předvést málokde. ()
Možná to bude znít divně, ale co podle mě tomuto snímku chybí, je opravdovost. A to prosím jako sůl. Film se tak zatvrzele tváří, že je ze života, až mi v něm nepřijde přirozené vůbec nic, od reprodukce Známky punku na večerní chlastačce až po závěrečnou zlomenou nohu rozervaného Chlapce. O citech, dilematech, vášních a tak už vůbec nemluvím. Nemám nic proti komorním pomalým snímkům, spíš by se dalo říct, že je vyhledávám, ale na první podívání byl Venkovský učitel tak roztahaný, aniž bych v dlouhých záběrech na vlnící se vodu nebo belhajícího anarchistu měla nad čím přemýšlet, že už se to ke konci skoro nedalo vydržet. Jenomže i slabší scénář (Lev? Za co?) a nudná režie by se daly vydržet, kdyby se člověku dostalo těch výborných hereckých výkonů. Jenomže jak jsem docela alergická na afektované teatrální výkony, tak mě ani ukňouraná Bydžovská (Lev? Za co?), ani apatický Liška nedokázali přesvědčit o životnosti svých postav. Velkou chybou také podle mě bylo obsazení neherce do poměrně důležité role Mariina syna, protože jenom to, že ho každá náctiletá dívka, kterou znám, považuje za neuvěřitelně až dokonale krásného muže, na dramatický požitek z hereckého výkonu nestačí. Naopak musím uznat, že Tereza Voříšková předvedla velmi procítěný a uvěřitelný výkon, jenomže se zase na plátně pohybovala jenom chvilku a potom odkotkovala do dáli. Ve výsledku jediná scéna, která se mi ve filmu opravdu byla líbila, byl úvodní coming out před maminkou a následné pokuřování na balkóně. A to je na dvě hodiny zoufale málo. ()
Při učitelově inteligenci (i když se značnou vnitřní nevyrovnaností s vlastní sexualitou) mě naprosto fascinovala jeho naivnost při "sbližování" se synem Marie. Velmi decentní, velmi pomalé, velmi artové. ()
Venkovský učitel představuje jeden z nejlepších českých filmů poslední doby, je to zatím nejvyzrálejší snímek talentovaného Bohdana Slámy. Najdou se tam všechny znaky typické pro Slámovu tvorbu, tzn. fascinace venkovem, životem outsiderů, kterým režisér drží palce, zaměřením na sociální a vztahové problémy. Velmi dobře zahrané, Pavel Liška se vymanil z kategorie sympatických troubů a pošuků, když si zahrál intelektuála a použil k tomu velmi střídmých hereckých prostředků. Je to film o lásce, o toleranci a ideálech. Celkový dojem: 80 %. ()
Homosexuální pré v podání Liška / Sláma. Již v první třetině bylo jasné kam režisér miří a co vlastně chce svým snímkem odhalit - Liška spící na SLÁMĚ mluví za vše. Film bych osobně přejmenoval na "Zkrocená Sláma". Musim se přiznat že napoprvý sem koukání vzdal, protože to byla jenom vleklá nuda, druhá pulka už pak byla o něco záživnější. ()
Snímky, od kterých dostanu zhruba to co si představuju, mám rád. A Venkovský učitel se k nim řadí. Není to žádná bomba, ale i když to na první pohled možná není tak zřejmé, kvalitní film to je. V trochu hořkém příběhu je skryto mnoho niterných emocí, které postupně divákovi vystupují z plátna, ale možná je potřeba být dobře naladěn. Z vesnice sice nejsem, každopádně ta atmosféra mi příjde dost přesná (jen mě trochu zaráželo, že tam měli tak velkou školu, tolik dětí a také hodně učitelů). No a pak to bylo hlavně o herectví Zuzany Bydžovské a Pavla Lišky. Hlavně druhý jmenovaný mě moc potěšil a po tomto filmu si ho jako herce ještě víc vážím, protože jsem mu jeho roli opravdu věřil a třeba ta inkriminovaná scéna byla z jeho pozice dokonale procítěně zahraná. Ale i ve vedlejších rolích, třeba Marek Daniel nebo Tereza Voříšková také nebyli vůbec špatní. To závěrečné odpouštění nemusí každému připadat uvěřitelné, jak od matky, tak ze strany syna, ale myslím, že režisér Bohdan Sláma to ukočíroval, aby konec nevyzněl příliš sentimentálně a nereálně (můj názor, netvrdím, že správný). Viděl bych to na slušné 4*. ()
Dokonalé, co se formy a podání týče, nicméně pocitově mému srdci dokonale vzdálené hledání a vyrovnávání se s vlastním životem. K tomu to divné Kotkovo cameo a pár rušivých chybiček. ()
Tento spôsob vrátenia sa filmariny do antiky ma neskutočne nebaví. Nepáči sa, nudí, irituje. Na toto tam máme staré kusy, ktoré svojim čarom ešte môžu byť nesmierne dobré. Viem, nemal som sa pozerať. Nie je problém. Nabudúce to obídem... ()
Keď si tak spomínam, naozaj neviem, kedy som naposledy dával tuzemskému filmu plné hodnotenie, no po dlhom čase musím bezpodmienečne a jednoznačne potvrdiť takmer stopercentný zážitok. 'Venkovský učitel' je dokonalý takmer po všetkých stránkach a aby bolo jasné, prečo som povedal takmer, tak to hneď objasním a obhájim. Jedinou nepatrnou štrbinkou v dokonale ucelenej ulite bolo herecké predstavenie mladého páru Ladislava Šedivého s Terezou Voříškovou a ich vedľajší príbeh, ktorému som vďaka ich pomerne umelému prednesu toho veľa neuveril. Inak som si kráľovsky zavzlykal, trpký príbeh so súčasnými otázkami dnešnej spoločnosti je citlivo situovaný do ešte citlivejšieho dedinského prostredia. Nejednoduchá kombinácia zápletky sa mohla každú chvíľu zvrhnúť na niečo žalostné, celý štáb však držal svoj príbeh pevne v rukách. Senzitívne dialógy a životom napísaný scenár premenili herci v niečo krásne. Absolútnym vrcholom filmu boli scény dedinskej zábavy, počas ktorej som sa cítil, akoby som sa nachádzal priamo v jej epicentre. Epicentrom citového vyvrcholenia však boli záverečné minúty. 95%. ()
Nádherně lidský příběh o hloubce, kráse a neuchytitelnosti lidské duše. O našich nezměrných citech, často skrývaných v našem vlastním strachu. O člověku jako křehké bytosti, který je lapený v pastech okolního světa a uvízlý ve svém vlastním bludišti. O pocitech schovaných za prostými slovy, smutnými úsměvy a pohledy plnými touhy. Výkon Pavla Lišky je obdivuhodný. Zcela se ponořil do postavy uzavřeného, vnímavého a citlivého člověka, který se z rušného velkoměsta sám před sebou uchýlí do klidu a ticha venkova. Chce zůstat osamocen právě proto, že touží po čisté, opravdové lásce, ale ještě větší strach má z toho, že by o ni mohl přijít, nebo že ji nikdy nenajde. Dokáže lidem porozumět, naslouchat jim. Když pozná lidi, na kterých mu začne záležet, nechce, aby byli nešťastní, aby jim někdo ublížil. Chce jim pomáhat tak, jak to on sám sobě možná nedokáže. Někdy však takový člověk zůstane opět sám, opuštěn těmi, které nejvíce miluje. Potřebuje, aby v něm někdo našel jeho odlišnost a to, čím si někdy přeje nebýt. Aby mu porozuměl a ukázal, jak je na něm toto důležité. Nebo snad ještě více si přeje, aby toto vše našel v někom jiném. V člověku, který by pro něj byl jako příroda - nevyzpytatelný, krásný, drsný a s vlastní jedinečností. Takového zde najde v podobě Ládi. Svou vzrůstající náklonnost k němu však skrývá. Strach, že ztratíme člověka, jeho důvěru či pochopení, nás dělá ještě slabšími. Všechna naše přání, naděje a vášně jsou neustále svazovány naším strachem. Raději jimi žít, než poznat bolest skutečnosti a odmítnutí. Lišku herecky zdatně doplňuje Zuzana Bydžovská a taktéž zajímavý Láďa Šedivý, který na to, že s herectvím neměl dosud nic společného, se své role zhostil brilantně. Ztvárnil problémového puberťáka, který je nepřístupný a vzpurný, s vlastní vystavěnou zdí, ale tímto vším překrývající svůj pocit osamělosti a neschopnost mít sám sebe rád. Právě s jeho složitou povahou se učitel ztotožní. Na druhé straně je tu Marek Daniel. Nevím, čím to je, ale on má prostě dokonalý ksicht na nesympatické role:) Naprostý protipól učitele. Protivný a arogantní kretén z velkoměsta, který by potřeboval dostat přes držku. Při sledování jsem často měla slzy v očích a mrazení po těle. Zvláště, když se ve filmu objevila ta nádherná skladba od Vladimíra Godára s hlasem Ivy Bittové - Ecce Puer. Ta skladba je tak nádherná a bolestná, že mě mrazí, jen slyším úvodní tóny. Pro mě jeden z nejlepších a nejsilnějších filmů naší kinematografie posledních let. Nyní, již po zhlédnutí plně chápu zvolenou symboliku ulity. Či jak jinak by ještě mohlo být všechno z filmu zobrazeno v jediném předmětu? Člověk vzešel z přírody a měl by, i v dnešní době, být co nejvíce její součástí. Venkovský učitel není jen příběhem jediného člověka, může se dotýkat spousty z nás. Je to o pocitu člověka odlišnosti, který máme vůči všem ostatním, ale zároveň přání splynout s davem a být jako ti ostatní, kteří pro nás někdy mohou být jednoduší, obyčejní a nudní. Straníme se jich, ukrýváme se před nimi, ale přitom bez nich nedokážeme být. Schováváme se, protože si přejeme, aby nás někdo našel. Cítíme se být ošklivými, ztracenými a podivnými. Chceme se schoulit někam do rohu a být schovaní před krutostí lidí a světa. Máme pocit, že jediná tvrdě mířená věta by nás dokázala srazit na zem. Jindy jsme zase plni síly, odvahy a pocitu, že bychom zvládli vše na světě. Je to jako velká místnost bez oken, v níž se stále pohybujeme. Je to jako stát před zavřenými dveřmi a nevědět, kde bychom našli klíč. Chceme se však skutečně dostat ven? "Věříš v Boha?" - "Rád bych. Ale nevím, jak se to dělá.", "Měl jsem strach." - "Strach? A z čeho?" - "Z toho, že bych Vás mohl ztratit..." () (menej) (viac)
Pokud si myslíte, že už neumíme natočit dobrý film, Venkovský učitel vás vyvede z omylu. ()
Při promítání jsem seděla v kině jen já a moje kamarádka, přesto tenhle film převyšuje svou kvalitou snad všechny, které Cinema City ten týden promítalo. Na české poměry je to něco nevídaného, nazvala bych to takovým malým zázrakem. Je to jen spousta poměrně obyčejných dialogů postavených na zápletce homosexuálního učitele, přesto podaných s tak citlivou režií, že bych se Bohdana Slámu nebála přirovnat třeba k Ridleymu Scottovi. A co teprve ty herecké výkony, lepší roli jsem snad v podání Zuzany Bydžovské ještě neviděla, Pavel Liška pro mě konečně přestal být "idiotem" a Ladislav Šedivý přeskočil v autentičnosti Vojtu Kotka o několik příček. Více podobných filmů! ()
[LFŠ 2008] Překvapení, takle kvalitní film jsem nečekal, dobré herecké výkony, hezká kamera. ()
"Dáš si buchtu?" - "Nedám, dík." Takže asi tak, přínosné pro český film to je, ale já si už nedám. ()
I když mi je svět postav Bohdana Slámy velice vzdálený a působí na mě jako takové hezky promyšlené akvárium, tentokrát pro něj nachází filmové opodstatnění a herci (mj. Zuzana Bydžovská) mu vdechují skutečný život. Marně také vzpomínám, který z českých režisérů dokázal v poslední době využít hudbu jinak než jako pouhý podkres. ()
"...srdečně přijat, každým odmítán." ()
Bohdan Sláma opět dokazuje, že úplně jinde než většina tuzemských režisérů. I tento film útočí především na city a velmi se mu to daří. Postavy vás totiž osloví, chápete jejich vnitřní pohnůtky i všechny jejich problémy. A po herecké stránce je to také bezchybné. Pavel Liška pod Slámovým vedením předvádí opět jeden ze svých nejlepších výkonů. Debutující Ladislav Šedivý je výborný a má talent, Bydžovská také nic nezkazí a zaujme i Daniel s Voříškovou ve vedlejších rolích. Prostě Bohdan Sláma opět přesvědčil o svých mimořádných kvalitách a já jsem velice zvědav na jeho další počin. ()
Reklama