Réžia:
Ilmar RaagScenár:
Ilmar RaagKamera:
Erçin KarabulutHudba:
Timo SteinerHrajú:
Vallo Kirs, Pärt Uusberg, Lauri Pedaja, Paula Solvak, Mikk Mägi, Riina Reis, Joonas Paas, Triin Tenso, Kadi Metsla, Virgo Ernits, Karl Sakrits, Laine Mägi (viac)Obsahy(2)
Sedm kapitol ze života studentů jedné blíže neurčené estonské střední školy. Introvertní Joosep se stal terčem nejapných her svých spolužáků, které dráždí svou uzavřenou povahou. Žerty postupně přerostou v šikanu, jež vyústí v tragédii - k překvapení všech - i diváků. Mrazivé svědectví o ponižování lidské důstojnosti. (oficiálny text distribútora)
Recenzie (1 018)
příběh o dvou mládencích, kteří vzali nedostatek železa ve školní stravě do vlastních rukou a rozhodli se jej řešit po svém....schola ludus ()
Film sa ideálne hodnotí porovnaním s tematicky podobným švédskym Zlom. Oba snímky vzbudzujú silné emócie a sú rovnako cieľavedomé v tom, čo nám chcú odkázať, ale zatiaľ čo Zlo je atraktívne aj po filmárskej stránke (a to viac než dosť), Klass je filmársky strohý. Je nakrútený bez akéhokoľvek zápalu, akoby skrytou kamerou. To, čo sa pred ňou odohráva síce graduje a dáva zmysel, ale je to scenáristicky i obrazovo maximálne mechanické a nekreatívne. Nebyť aktuálnej a naliehavej témy, film by sotva vykukol za hranice Estónska. ()
Populární Columbinský biathlon dorazil i do Estonska! Vystřelit si dneska ze spolužáků už není žádná legrace. Mohli by to nepochopit a vrátit vám to devítkou. Kde jsou ty zlaté časy, kdy poctivá šikana končila maximálně ředitelskou důtkou. Smolko a Zbořile, každopádně se ale omlouvám a doufám, že naše "přátelství" na základce negativně neovlivnilo váš vývin a vyrostli jste v kvalitní, nenarušené jedince bez zbrojního pasu. ()
Suprové výchovné video pro prevenci šikany. Ale jinak obyčejně dobrý, průměrně zrežírovaný snímek, který mrazí spíš povahou zobrazovaných událostí, než díky filmařské virtuozitě. Je naprosto přirozený, že člověk ustrne, když vidí realisticky zobrazený teror na dvou školácích - podobně jako ztuhne, když uvidí následky libovolné genocidy. Ale tohle mrazení ještě automaticky neznamená duchaplné dílo. Třída budiž příkladem - jen průhledně roztáčí spirálu násilí, až k přepálené poslední půlhodině. Cenná je přitom hlavně věrná evokace školy a přesvědčiví herci, dvě výjimečná světélka v jinak konvenčním filmu. Brutální CSFD hype. ()
Deprese jak prase. Děkuju pánubohu za tu třídu, do níž chodím já, protože v nějaké takové, co byla v tomto filmu, bych se ocitnout nechtěl. Pokud jsem Requiem for a Dream doporučoval k povinnému pouštění jakožto prevenci proti drogám, musím Klass doporučit jako prevenci proti šikaně. Zatraceně must see film. 100% ()
Dávám pět, protože mě to totálně smazalo a snímek budu mít v hlavě hodně dlouho. Přišlo mě však až příliš filmové chování okolí - otce, matky, učitelů, všeh spolužáků, jasně tam všude je třeba zaměřit v těchto případech svou pozornost a filmaři na to zjevně chtěli poukázat, ale nemuseli to až tak hrotit, divák není otec Josefa ani jedna z učitelek, aby mu nedocházeli věci. No toho kluka mě bylo líto a po události na pláži mě bylo jasný jak to skončí i když jen zhruba. Natočený je to skvěle, člověk má fakt pocit, že sleduje obrazový real. ()
Realita je občas opravdu hodně krutá, kdo nezažil šikanu nepochopí, kdo ano, rozhodně mi dá za pravdu. Klass možná přehání, ale přehání záměrně, aby ukázal, že dojít k tomuhle už je jen kousek cesty, která pro někoho může trvat věčnost a pro druhého jen pár minut. Šikana je ale pojem, který se snaží vymítit školský systém, tak dlouho jako je pomalu sám na světě. Nejhorší je, že povyšování je asi tak na ráně jako shazování druhého před ostatními. Je těžké potom právě na tento film koukat, když je to vlastně nechutné, zlé, odporné a bohužel nedojde k ničemu dobrému, k ničemu protože člověk má prakticky dvě možnosti. Buď tomu vzdorovat, zdravě a hrdě, nebo podlehnout a pak už je konec. Pak už jen čeká a čeká, až mu rupne v bedně a dál otom radši ani nechci přemýšlet. Vidím takhle první film z Estonska a jsem hodně překvapen jak slušný film dokázali natočit. Není to žádná radost, ale je to krutá realita, která se musí vidět. Možná tomu, který šikanuje do života něco dá, ale rozhodně ho jen tak nepoučí, i když by opravdu chtěl. Už jen tím jak přehání, ne teda šikanou, ale chováním žáků, chováním celé třídy. Ta šikana je tam až jednoduše průhledná, že ostatní nejednají, jen tupě sledují, a to mi tam rozhodně nesedělo. Jinak je to hodně silný příběh, který ale chvíle po zkouknutí spíše znechutí než zpříjemní. Je to prostě realita a nikdo neřekl, že realita je příjemná. ()
Lehce přeceněné, ale přesto velmi kvalitní drama ze školního prostředí, které v mnoha scénách zachází do nejhlubších extrémů. Přes pochybnou kvalitu některých charakterů, které dotváří dojem třídy, lze psychologické rozpoložení některých jedinců chápat a včetně závěru skoro až podporovat. Přesto některé postavy působí trochu jako vata vedle několika stěžejních. Třída jako by se skládala z 20ti osob, jednoho vůdce, jeho tři hlavní pomocníky a tihle všichni proti pouhému jednomu chlapci, který se postaví na stranu šikanovaného spolužáka. V závěru se dostaví několik syrových pocitů, ale nejde se ubránit prvoplánovité snaze o tento dojem, skoro až umělý. Přesto výjimečný snímek mezi estonskou produkcí. ()
Scénář: Ilmar Raag .. Podle něčí (zcestné) anotace jsem byl připraven JEN na romantický film ze střední školy. Pár minut tak Klass i vypadá, ale časem tuhne úsměv a nakonec i krev v žilách. _ Taková banda hajzlíků si potrestat zaslouží. ()
Ač jsem bezcitné zasrané hovado, které se posmívá psům a przní retardy, chtě nechtě musím uznat, že tento film ve mně jisté emoce vyvolal. Krom vztyčení mých voňavých genitálií do tvaru šikmé věže v Pise pokaždé, když jsem na scéně viděl tu šukézní prcinu, mi ejakulát v koulích vřel taky u děvčat, které se filmem mihly. Neuvěřitelné! ()
Mrazivý, depresivní, maximálně sugestivní film. Bylo mi z toho svinstva fyzicky špatně. Myslím, že tohle byla dokonalá studie vzniku a postupného přerůstání ostrakismu a exkomunikace v šikanu. Jako učitele se zkušeností několikaleté praxe na základní škole mne poléval studený pot, řešil jsem to asi 2x a vždy to má tyhle stejné symptomy - každá třída má přirozeného vůdce a na druhé straně stojí obvykle introvertní osoba lišící se oblečením, názory, atributy módy, vzrůstem, nějakou anomálií, handicapem, postižením...což je důvod k posměškům, ústrkům, které pomaličku, takřka neznatelně přerůstají v něco víc...zažil jsem přesně takovéhle třídy, které na slovo poslouchaly dominantního vůdce a s atmosférou uvnitř se nedá zvenčí takřka nic dělat...nejstrašnější je, že oběť postupně svou roli přijímá a smiřuje se s ní, což vede k eskalaci násilí...a většina se baví či v lepším případě mlčí... Míra autenticity je obrovská - i naše děti hrají o přestávkách ,,maso" s mincemi, poslouchají tu samou hudbu, upřednostňují značkovost, metrosexualitu, projevují velmi malou míru empatie, adorují akční žánry, bojové sporty, mají sklony k agresivitě, násilí, jsou lehko manipulovatelné...šikanují... Je to latentně civilizační problém a nejsem si jist, zda se dá v podmínkách českého či estonského či jakéhokoliv západního školského systému uspokojivě řešit... to by se muselo změnit něco uvnitř hodnotového žebříčku společnosti... Jsme otupělí, apatičtí, nevšímaví, cyničtí...a takové jsou i naše děti...tohle se děje běžně i na českých školách (vyjma událostí ze samého konce...tedy prozatím...) a neřekl bych, že je to mnoho zveličené... úděsně realistický film... (Svým členěním do kapitol, mírou emocionálního tlaku na diváka, outsiderovstvím hlavního hrdiny, jakousi latentní kauzalitou atd. velmi připomíná snímek Prolomit vlny Larse von Triera...) Podobné filmy: Zlo, Bang, bang, seš mrtvej!, Ben X, Šikana, Maljukgeori janhoksa, Kdyby..., Bowling for Columbine ()
Souhlasím se vším vyřčeným v okolních pětihvězdičkových hodnoceních a podotknu, že Třídu se v každém případě vyplatí vidět bez ohledu na to, zda se vám ve výsledku bude líbit či ne. Mám s ní však jeden velký problém. Je totiž na motivy skutečných událostí. Ne, že bych tomu nevěřil, ale máte to jako kdyby na Manhattonu na dvou místech tráva prorostla skrze beton; a byl dle toho natočen film "jak se New York změnil v neprostupnou džungli". Což nutně neznamená, že to musí být špatný snímek. U jiného typu filmu by mi taková věc nevadila, ale zrovna u Třídy s jejím sdělením, aktuálností a výpovědní hodnotou ano. Je to takové nelacině laciné naléhání na diváka. Přitom by to fungovalo stejně, ne-li více, i s "komorněji" podanou šikanou a bez spiknutí celé třídy, potažmo školy (při lynčování na chodbě, že by nikdo nezasáhl, byť jen přivoláním učitele?). Ovšem pochybuji, že by tohle vadilo ještě někomu, takže můj verdikt neberte zase až tak v potaz. ()
Klass je opravdu nádherný klíč k uchopení tragédie v Columbine. A nejen to... nabízí tři roviny. První je klasická dělba společnosti mezi slabé a silné jedince podle opakujících se archetypů Junga přes celou historii lidstva. Druhá rovina se týká mlčení, tichého souhlasu a nemožnosti vzdorování násilí, což vede k šikaně (plynoucí ze zvířeckosti teens a dětí, kteří už mají racionální úvahu, ale neprojevují empatii) a což nezřídka kdy končí masovou vraždu. Čo Sung-hu popravil v areálu technické univerzity v americké Virginii 32 lidí. Robert Steinhäuser zavraždil na gymnázium Johanna Gutenberga šestnáct lidí. Eric Harris a Dylan Klebold postříleli třináct lidí. Proč? Klass na tohle v řádcích i mezi nimi odpovídá. No a třetí rovina se týká antisemitismu, diaspor, lynčování... což později přerůstá do Konečné řešení židovské otázky, nebo genocidu v Srebrenici. Pokud je tedy na začátku tohoto filmu řečeno, že je to podle skutečné události – není to za A, pravda (v dějinách Estonska se nic takového nestalo) a za B, to souvisí s tím, že jde zkrátka o průřez všemi tragédiemi, který se kde udály. Režisér Raag zaslouží vyznamenání za to, jak umně pořešil absolutní puzzle všech filmařů, kterak verglovat kamerou a rázem zalomením scény opustit hrátky s formou a explodovat v sugestivním líčení. Je zvláštní, že tak neskutečně silný filmy točí pouze ve Skandinávii a v okolních periferiích – v zemích vydestilovaných z Counter-Strikeu, vodky a melancholický deprese. Klass má mega drive od začátku do konce a 85% filmů, co se honosí zařazením „drama“, by při pohledu na něj měly projevit dostatek mravopočestnosti, zabloudit do stroje času a odfrčet z naší reality. ()
This isn't fuckin' game ! Tenhle film mi zkazil náladu na celé dva týdny . . . ()
Kruté drama zaobírající se tématem šikany. Všechno není úplně tip ťop, jak by si člověk představoval, jednání obětí nepůsobí úplně reálně, stejné mezery v jednání zbytku třídy, ale vesměs jsou to jen malé, nepodstatné vady na kráse. Vyhnání do extrému se mi líbilo, jen ať to platí za odstrašující případ. Mimochodem, také pro vás bylo těžké od začátku do konce jen sledovat, a nebýt schopen nakopat ty fiktivní diskantský mamrdíky do koulí? ()
Tady budu souhlasit s uživatelem kajdou, že výpovědní hodnota přebíjí tu filmařskou. Ale dlouho mě žádný film tak nehnul žlučí a nerozhadroval mojí psychiku jako právě zhlédnutý film, nota bene podle skutečnosti. Je mi jedno, do jaké míry to bylo trochu přibarvené, ale stalo se to a to svědčí o tom, kam spěje naše společnost. Je to dle mého názoru i obrovský vykřičník pro rodiče, protože to mě nikdo nepřesvědčí, že z velké míry na tom nesou vinu i oni, když pominu laxnost učitelů. Pochopitelně existují vyjimky, ale na prstech jedné ruky by se daly spočítat. Jinak po herecké stránce byli všichni výborní, asi nejpřesvědčivěji na mě zapůsobil Kasper. V závěru mně z toho všeho bylo k uzoufání smutno, možná o to víc, že v dalších letech po natočení této události jich přibývá kosmickou rychlostí. - Viděno v rámci Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií. ()
Několik nesouvislých komentářů bezprostředně po shlédnutí: Emočně silný byť filmově průměrný estonský film o intenzívní temné a bolestivé školní šikaně, která se nedá snést... Zažili jsme to skoro všichni, v různých třídách, v různých dobách a kulturách, tady to máme ve své nejhnusnější podobě přímo na plátně... Už ty prostřihy - jak si nejprve ubližujou malí školáci - a pak tihle velcí... Kanaďan Leonard Cohen krásně ve zkratce vystihuje šikanu v písničce A thousand kisses deep: "The ponies run, the girls are young, the odds are there to beat"... A americký spisovatel Kurt Vonnegut by zase o konci tohoto filmu určitě řekl své: "So it goes" (viz Jatka č. 5)... Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=Wo_LYkn88o8 ()
Šikana - každý to slova slyšel, 90 % procent lidí se s ní setkalo ať už v jakékoliv formě. Ilmar Raag nám podává krutou sondu do estonské školy, kde se celá třída vzbouřila proti jednomu chlapci jménem Joosep, který se stal terčem nejdříve žertů a poté neúprostné šikany. I když je od začátku jasné kam snímek směřuje, tak se jedná o velký fimlový zážitek, který ve vás zanechá velmi hluboký vnitřní pocit a donutí k zamyšlení ty, kteří podobné věci dělali či dokonce dělají. Člověku se ani nechce věřit, že příběh je založen na skutečných událostech......... Tohle by se mělo povinně pouštět na základních školách, aby každý viděl, kam až může šikana dospět.......... ()
Estonci se tedy vytáhli. Jistě, námět je velmi silný a zvlášť, když v úvodu čtete, že je to inspirováno skutečnou událostí, ale ono to bylo i velmi dobře natočené, žádná vyprávěcí nuda, od herců, přes hudbu, kameru, střih, režii, celé zpracování je prostě dobré. ()
Nevzpomínám si, že bych někdy viděl estonský film, proto jsem byl velmi příjemně překvapen. Naprosto realisticky ztvárněné prostředí třídy, ve které je jeden chlapec šikanován a druhý se ho zastane, mne naprosto dostalo! Ten film prostě nemá chybu. Člověku se jen tají dech, protože cítí, že to není jen nějaký scénář, tenhle totiž psal sám život a jak herecké výkony, tak i celková atmosféra jsou naprosto pravdivé a zdrcující! ()
Reklama