Réžia:
Craig GillespieScenár:
Nancy OliverKamera:
Adam KimmelHudba:
David TornHrajú:
Ryan Gosling, Patricia Clarkson, Paul Schneider, Emily Mortimer, Kelli Garner, R.D. Reid, Boyd Banks, Nancy Beatty, Nicky Guadagni, Lauren Ash (viac)Obsahy(1)
Lars je typický looser, žije na malém městě a je až dojemně nesmělý. Jednoho dne si přivede do domu svého bratra a jeho ženy svou novou přítelkyni - nafukovací pannu Biancu objednanou přes internet. Místo sexu ale Lars prahne hlavně po opravdovém a cituplném vztahu a podle toho se k Biance chová. Jak ale tohle vysvětlit obyvatelům malého městečka? Larse mají naštěstí všichni rádi a Bianca tak brzy chodí do kostela, pracuje jako panna v obchodě se šaty a stane se i dobrovolnicí v místní nemocnici. Lars tak možná najde u svého okolí pochopení. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (384)
Film, ktorý mi zvláštnym spôsobom vohnal slzy do očí. Mám slabosť pre pochybné individuá, alebo bláznov, alebo jednoducho ľudí, ktorý sa vymykajú normálu a je jedno či na poli literárnom, alebo filmovom. Preto ma tento film aj zaujal a s veľkými očakávaniami som si ho pozrel. Výsledok bol ešte lepší ako som čakal. Táto sonda do mysle človeka v podaní excelujúceho a fenomenálneho Goslinga, ktorý podáva výkon aký sa len tak nevidí, hľadajúc niekoho s kým by mu bolo dobre a vďaka jeho chorobe sa začne aktíven zapájať aj do normálneho života. Nezávislé filmíky tohoto typu jednoducho zbožňujem. Vedľajšie postavy sú krásne napísané a ich plynutie príbehom je plné úvah čo je správne a čo nie, a pritom ich to núti zamýšľať sa nad sebou. V tomto smere je to veľmi úsmevné, že musela prísť až silikónová panna, aby všetci mohli prehodnotiť svoj život a tiež postoj k určitým veciam. Nenájde sa jediná výčitka na tento film. V správnych miestach je dojemný a zase v iných vtipný, alebo aspoň roztomilo úsmevný. Bowlingová scéna je neskutočne dobrá. Ešte raz mi nedá spomenúť Goslinga, ktorý si zaslúžil aspoň nomináciu, pretože jeho poňatie dobrosrdečného Larsa bolo geniálne a myslím si že málokto by sa s látkou dokázal vysporiadať tak ako to spravil Gosling. Režisérovi patrí chvála za to, že po celý čas si uvedomoval čo točí, že ani jedna scéna nevyznieva smiešne aj keď je veľmi absurdná, a že vedel kedy má na pilu tlačiť a kedy naopak nie. ()
Originální námět, jenž je navíc chvilkami ještě originálnějším způsobem rozvinut, ale nemůžu se zbavit pocitu, že šlo jít ještě dál. Každopádně je to zas takový jeden menší nemainstreamový film pro potěšení jako jsou Malá Miss Sunshine či Zbouchnutá, navíc s perfektním Ryanem Goslingem v hlavní roli. 7/10 ()
Dosti atypická a hluboká sonda do života člověka, který se nehodlá ztotožnit s tím, co se od něho očekává. Dnešní společnost jakoby nedýchala – a snímek Lars and the Real Girl je tu pro ty, kteří mají rádi žánrovou neujasněnost, zajímavé tvůrčí nápady i specificky minimalistické komediální vsuvky. Ryan Gosling představuje svoji další podivínskou kreaci (nominace na Zlatý glóbus) a vyhrává opět na celé čáře. Potěší i hudební motiv a moc dobře prokreslené vedlejší postavy (manželský pár úchvatně zahráli mezi mainstreamem a nezávislou tvorbou pentlující Emily Mortimer a prozatím spíše televizní režisér Paul Schneider). Graig Gillespie tak natočil drama, které se výrazným obloukem vyhýbá konfekční hollywoodské nabídce. Otázkou zůstává, jestli to nekomerčnímu divákovi stačí..? ()
Nevšední, krásné a zároveň bolestně dojemné zpracování o křehkosti a odlišnosti lidského jedince. Zajímavý a příjemně chladivý je feeling celého filmu, který velmi autenticky připomíná severskou tvorbu. Jména postav, pošmourné zimní počasí, celková melancholie. Chladný sever v jinak zcela americkém filmu. Tato atmosféra skvěle doplňuje Larsovu povahu. Zcela mimo střed mého zájmu byl fakt, že způsob, jakým je celý příběh vyprávěn, by v kruté realitě nejspíš v tomto rozsahu rozhodně nebyl proveditelný. Larsovi a jeho vážné známosti jde především o toleranci, empatii a pochopení odlišnosti jiných lidí. Snímek ukazuje naději, pohádkovou vizi a možná přece jen v jistých ohledech uskutečnitelnost, jak pomoci uzavřenému a zranitelnému člověku v jeho vlastním světě. A zároveň jak jej za pomoci jeho vlastních iluzí a přání pomalu vytahovat z té bezpečné klícky, do níž se před lidmi uzavřel. Existuje jistě spousta lidí, kteří mluví často raději s neživými předměty a zvířaty, než s lidmi. Ti totiž dokáží ublížit. Dokáží ublížit i těmi nejmenšími maličkosti a pro ně nepodstatnými slovy, která vyřknou. Dokáží ublížit tak moc, že se z toho naše duše sbírá jen velmi těžko. Možná dokážeme něco zapomenout a čas dokáže zalepit, ale pořád "to" v nás bude. Tím se začneme uzavírat do své ulity a stavět si obrannou zeď, před níž se před lidmi chráníme a nedokážeme k nim mít "normální" vztahy. Jak v komunikaci, tak v citové oblasti. Zklamání a strach ze zklamání totiž hrozně bolí. Dokážeme milovat a cítit k někomu někdy tak silně a s přesvědčením, že něco podobného již nikdy nezažijeme. Stejně jako víme, že ač je tento člověk vedle nás, můžeme se ho dotknout, nikdy s ním skutečně nebudeme. Je pro nás tak blízko a přesto tak nedosažitelný. Může být skutečně náš jen v našich představách, které si sami vytváříme a které by se realizací rozpadly na kousky. Chybí nám někdo, ale zároveň musíme vědět, že je tu bezpečný odstup, který nám vždy bude zaručovat trápení z nemožnosti být si blíž, stejně jako vědomí toho, že náš "kontakt" či vztah nedosáhne hlouběji, než na objetí, dotek, či pohledy. A i to dokáže bolet. Protože, když Vás objímá ten, koho tolik potřebujete, ale nemůžete s ním být, když se na Vás dívá, víte, že stejně budete jednou zase bez něj. Stačí, aby odešel z místnosti, nebo, aby jste jej nějakou dobu neviděli. Aby na vás zapomněl, abyste pro něj přestali být důležití (a byla jsem vůbec?) stejně tak, jako on pro Vás nikdy nepřestane. Vždycky bude on. Ale, jen se podívejte na lidi kolem sebe. Na ty, co znáte, i na ty, co jen vídáte. Když si představíte, jak se k sobě lidé chovají, jak jsou často bezcitní, bezohlední, krutí. Obyčejní, průměrní, jak se na Vás dívají, jen když vypadáte "jinak." Když nejste jako oni. Co by asi říkali na Larse? Partičky vymatlaných kreténů by už čekaly se šílenými úsměvy a přichystaným posměchem za rohem, aby jej mohli začít urážet. Ostatní by začali natahovat ruce a jejich prsty by se stáčely na Larse. Začali by si spiklenecky špitat a nasazovat tupé, nechápavé výrazy. Kolik osob mezi davem by se našlo, kteří by jej pozorovali s dojetím, pochopením či úsměvem, který by nebyl výsměšný? () (menej) (viac)
Téma jak vystřižené z komedie pro náctileté, na něm vybudovaná překvapivě kvalitní studie lidských citových poruch a nedostatků. Larsův příběh zrcadlí tragédii těch z nás, jejichž životy trpí samotou a absencí citových prožitků, nahrazují je neživými věcmi a v dlouhodobém hledisku se na nich stávají závislými, pročež využívá názorně doslovný předmět - gumovou pannu. Maloměstské vztahy jsou takovým milým bonusem, i ony odhalují, jak se podivíni pod drobnohledem stávají studnicí poznání pro své okolí. Larsův bratr se dostane od prvotních lehkovážností až k sebeobviňování, spoluměšťáci zase v pozapomenutém šedivém moulovi nacházejí přes vlnu očekávatelného posměchu kamaráda, kterého chápou a podporují... stačilo ho zaregistrovat; stačilo, aby Lars vylezl ze své ulity. V celkovém souhrnu obyčejné, malé drama s neobyčejným námětem. Ale je to hezké, to jo. ()
Galéria (49)
Zaujímavosti (13)
- Aby se Ryan Gosling lépe vžil do role Larse, bylo o nafukovací pannu postaráno, jako by byla opravdická - stejně jako ve filmu. Ve svém volném čase byla oblečena neformálně a na natáčení byla přítomna jenom, když se zrovna měla objevit ve scéně. (HappySmile)
- Natočeno za 31 dní. (ČSFD)
- Ryan Gosling se v rozhovoru přiznal, že ze všech postav, které do té doby hrál, se nejvíc spojil s Larsem. Řekl také, žě věří, že každý člověk má v sobě kousek Larse. (Zuzyzss)
Reklama