Réžia:
Tony ScottScenár:
Brian HelgelandKamera:
Tobias A. SchliesslerHudba:
Harry Gregson-WilliamsHrajú:
Denzel Washington, John Travolta, Luis Guzmán, John Turturro, Michael Rispoli, Ramon Rodriguez, Victor Gojcaj, James Gandolfini, Gbenga Akinnagbe (viac)VOD (2)
Obsahy(3)
Vo filme si Denzel Washington zahral dispečéra newyorského metra Waltera Garbera, ktorého rutinný pracovný deň je neočakávane narušený odvážnym zločinom - únosom jedného z vlakov metra. To má na svedomí John Travolta ako Ryder, zločinec, ktorý hrozí popravovaním cestujúcich vlaku, pokiaľ mu do hodiny nezaplatia vysoké výkupné. Garber sa pomocou svojich dokonalých znalostí systémov podzemnej dopravy pokúsi o nemožné - dobehnúť Rydera a zachrániť rukojemníkov. Hlavou mu však stále vŕta jedna nevyriešiteľná otázka: ako sa zločinci hodlajú s výkupným z metra dostať? (TV Markíza)
(viac)Recenzie (713)
Řemeslně zajímavě udělaný film, ale jinak tam prostě něco drhlo. Jinak děkuji ČSFD za fajn akci! ()
Mimoriadne rutinný scenár, ktorý ani len vo finále nedokáže prísť s jedinou zaujímavou scénou. Štvorica dobre obsadených hereckých és a Manhattan v atraktívnom Scottovom strihu to ale robí pozerateľným a povrchne coolovým. ()
Na začátku je Travolťák fakt sexy a je vidět že s přibývajícím věkem chlap zraje jako víno, ale zase aby jste se neradovali pánové zbytečně, to platí jen pro mě a pro Travoltu, ostatní chlapi nám dvoum nemaj šanci konkurovat. Samotný film sice nemá šanci konkurovat nejlepším filmům v oboru, ale i tak, buďme rádi, že jsme v tmě, na pohodlných sedačkácha a před náma to barveně bliká. Samozřejmě některý scény zaujmou víc, třeba jak se v tunelu metra prochází Travolta a jeho pohunci za plnýho provozu, jak na nějaký lazeňská kolonádě. To jo, to se mě hodně líbilo. My kluci tady v Praze vlečem holku na Petřín a než se na ten posranej kopec vydrapem, jsme propocený, unavený a nasraný, že jsme na pokraji sil aniž by jsme vrzli a přitom stačí vzít holku do tunelu metra nejlépe v dopravní špičce a je to. Takovou procházku tunelem, mezi stanicema Muzeum a I.P. Pavlova považuju za vrchol romantiky. ()
Zbytočný film. Keby to bola len nejaká televízna alebo direct-to-dvd produkcia, tak zdvihnem palec, ale letný akčný trhák s Washingtonom? Toto? Niekto tu bohapusto plytvá talentom. Tony Scott ide na pol plynu, nemá sa čoho chytiť, kde sa predviesť (film neobsahuje ŽIADNE akčné scény - to, čo je nastrihané v traileroch, je jedna náhodná havária policajného auta), videoklipový vizuál je v tomto prípade totálne samoúčelný, niet napätia, niet tempa. Washington a Travolta hrajú slušne, majú napokon slušne napísané postavy (na "letný akčný thriller"), ale inak pusto a prázdno. Skončilo to pred hodinou a už som pol filmu zabudol. 5/10 ()
Umírněný Scott, kterého Helgelandův scénář váže na řetěz snesitelnosti, co se smrtících útoků na první signální soustavu týče, tentokrát sází hlavně na herce, kteří ze sebe v rámci žánrové banalitky o boji dobráckého dispečera se zákeřným únoscem, těží maximum. O psychologické portréty hrdinů, nestřílející snipery a několik dalších otazníků nemá smysl se přít. Hlavně, že to rychle uteče. ()
Co já jsem od toho filmu vlastně čekal, když to točil Tony Scott. Hlavně návrat Johna Travolty v roli drsňáka. A to se mi nakonec na sto procent splnilo. ()
║Rozpočet $100miliónov║Tržby USA $65,452,312║Tržby Celosvetovo $150,166,126▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $10,509,075║ Tržby za predaj DVD v USA $24,969,059 //počet predaných kusov 1,428,024║ Mierne prepísknutý rozpočet na film odohrávajúci sa na minime lokácii ale za to Tony Scott vystihol perfektne atmosféru, akcie tu je minimum ale za to napätia na každom rohu, spolupráca Travolta - Washington zapasovala na prekvapenie lepšie než by som mohol čakať, taktiež Turturro a jeho zunovaná tvár pri prvej čistke rukojemníka stála za to(možno najlepšia momentka filmu). Ako je zvykom u Scotta je tu opäť vycibrený vizuál pekne ladiaci z ráznou dynamickou prípadne komornou hudbou. Jediná škoda že v poslednej štvrtine mu újdu oprate a film vykĺzne z dobre budovaného thrilleru do miernej nahánačkovej frašky. /videl v kine: 75%/ ()
Tony Scott v nenapravitelné škatulce videoklipového exhibicionisty letí s nešetrným remakem po kolejích rychlostí, která si koleduje o pořádnou srážku. Denzel Washington hraje zbytečně velkého dobráka, Travolta příliš fuckuje a ve většině scén by se samoúčelnost dala ždímat a na pokračování prodávat českým filmům. Kouká se na to celkem dobře, zapomíná ještě líp. Než přijede další metro, zapomenete, že si tu James Gandolfini střihnul starostu a John Torturro federála. Povrchnější akčňák, abychom letos pohledali (při ohlížení zpátky se ovšem velmi rychle vynoří jeho jednovaječné dvojče - Swordfish: Operace Hacker). ()
Naprosto, ale naprosto NECHARISMATICKÝ film, což je v případě projektu, který stojí a padá s konverzačním napětím dost velký průser. Klipová exhibice Tony Scotta v akčních scénách naprosto selhává a Pelham si to tunelem skřípe pěkně těžkopádně. Mít řemeslo v malíku a dobré herce na place nestačí. Celkově solidní nadprůměr, ale od filmaře Scottova formátu lze právem očekávat víc. ()
Moderní hi-tech verze klasiky z roku 1974. Stylizovaní záporáci byli nahrazeni Johnem Travoltou a jeho potetovaným tělem a několika neznámými poskoky s plánem, který překvapí nejednoho znalce původního filmu. Tato inovace není ke škodě, ale Tony Scott opět svými vizuálními choutkami trochu zabíjí své filmy... Už se o tom mluvilo u Domina, kde to opravdu přehnal, ale zde jen zbytečně "machruje" aniž by zvyšoval uměleckou nebo formální váhu svého díla. Chvílemi jsem se musel ptát, proč policisté, co míří odstřelovacími puškami na vlak metra prostě nepostřílí v jedné salvě všechny "špatné" kluky, ale asi by to bylo moc riskantní...:). Obyčejný a zapomenutelný thriller ve větší míře zkvalitňuje jenom duo Waschington-Travolta. Slabé 3*. PS: Google Earth tam fakt být nemusel, stejně už byl v Cranku:) ()
Scénář: Brian Helgeland .. Dead is an improvement on a lot of things i can think of, buddy boy. ()
Nedopozerala, nedalo sa, ale dovolim si tvrdit, ze by to na mojom hodnoteni nic nezmenilo. Absolutne prehravajuci herci, blby pribeh ako z STV filmu z 90.tych rokov. Smola. Mozno niekedy nabuduce. ()
Namísto napínavého thrilleru Scottovi Andělé a démoni? Ne, díky. ()
Filmy Tonyho Scotta pro mě většinou představují velmi slušnou zábavu, někdy až zběsilé tempo a různé technické vychytávky. Tentokrát mě až zaskočilo, s jakou nudou jsem se setkal. Dva nezajímaví protihráči, dvě hodiny nijak zvlášť zajímavě napsaných dialogů a sem tam se zrychlí / zpomalí záběr na přijíždějící / odjíždějící vlak. ()
Tony Scott umí zábavně natočit asi i pojídání koblihy, protože v tomhle filmu si vlastně jen povídá směšně vypadající Travolta s lehce korpulentním Washingtonem. Nutno dodat, že oba to hrají výborně. Jediná akce nastane při nesmyslném převozu peněz, který vyvolá ještě mnohem nesmyslnější bouračky. A pak ještě když Travolta nervózně zabíjí rukojmí. Prostě mě to bavilo a to mi plně stačí. P.S. autor českých distribučních titulků zasluhuje jednu za ucho za obraty jako: cimprlín, čoro moro nebo modelka-prdelka. ()
Fakt, že se v téhle konverzačce bez akce tolik času promrhá řečněním, není náhodný. Koresponduje s tím, jak je hezké, když jsou teroristé bílí muži a hovoří plynně anglicky, což dnes v době přílivu extremistických menšin není nikterak samozřejmé, po 9/11 zvláště. Celá ta podívaná je v tomto smyslu velice uklidňující. Také proto dnes vznikla, na objednávku kolektivního vědomí, aby utvrdila Američany i Evropany v nově nabytém přesvědčení, že hrozba al-Kajdy, která nebyla po 11. září schopna naplánovat jediný teroristický útok mimo území Afghánistánu a Pákistánu, je alespoň na chvíli zažehnána a ke slovu se mohou vrátit staří známí padouši, které máme tak rádi pro jejich čitelnost. Stále aktivnější ruskojazyčné mafie na území České republiky nás možná jednou postaví před podobnou potřebu po malých českých zlodějíčcích a vekslácích, kteří jsou vedle neproniknutelného organizovaného zločinu spíše zábavní a pro míru ohrožení bezpečnosti a vnitřního pořádku ČR zcela irelevantní. Travolta je ke všemu katolík, kazatel, a mluví nikoliv z distancovaného pohledu religionistického, nýbrž z vášnivého zaujetí teologického. Navrací na trůn sesazeného Boha na úkor nevyzpytatelného Alláha. Neakčno celé podívané podtrhuje i režisérská filozofie samotného Scotta, který vyloženě akčním režisérem nikdy nebyl. I tady vlastně žádná fyzická akce není, ale spíš akce ve smyslu jízdy a zoomování / odzoomování kamery, která kopíruje jízdu a příjezdy / odjezdy vlaků metra. Tony více krouží kamerou, než že by kroužil objekty před ní. Též o postavách se snaží vypovídat více slovy a informacemi, nežli prostřednictvím jejich činů a chování. Akční scény tu navíc nemohou být principielně právě z té až chorobné touhy pokecat si s teroristou, jak naznačuje komická, ovšem o to uvědomělejší scéna s převozem peněz, v níž auta nemotivovaně poletují vzduchem, anebo jiný bizarní příklad neochoty k akci, odstřelovač, jemuž vleze myš do nohavice. ____ I přes hojné výhrady kritiků a chladné přijetí diváků není od věci pojímat Únos vlaku 123 jako nesmírně důmyslnou žánrovou esej, v níž je nasilážováno pozoruhodné množství odkazů a zastrčených komentářů. Přesvědčuje nás o tom vedle oscarového scénáristy Helgelanda způsob, s jakým se tu pracuje s žánrovou pamětí obou hrdinů. Zejména Travolta je dokonale střižená žánrová figura poučená o pravidlech světa, v němž se nachází. V úvodu například klade otázky, třebaže zná předem odpovědi. Klidně si zvesela pochoduje po manhattanském mostě všem na očích a v metru před odstřelovači, a to nejen proto, že jsou neschopní, ale protože ho vprostřed filmu zasáhnout nemohou, neboť tady nejsme v Psychu, kde Hitchcock drze vykuchal hlavní hrdinku po první půlhodině. Především ale Travolta dobře ví, že i kdyby přece jen zemřel, objeví se znovu coby padoušský bad-ass jinde, v jiném podobném žánrovém světě, aby vyvolal u diváků rozkoš z opakování známého. Co bychom na konci filmu měli tendenci vnímat jako zpátečnický republikánský závěr, shodující se s typicky středostavovským vnímáním, které se dá shrnout do morálního přikázání zabít „narušitele“, je ve skutečnosti znalostí žánru poznamenané chování Travolty, který reprezentuje ideu věčně se navracejícího, nesmrtelného. Coby padouch zůstává stejný, vstává z popela zas a znovu s každým dalším filmem. Změně podléhají pouze klaďasové. Dispečer Garber, jehož cesta vede od hříchu skrze vyznání se až k vykoupení, prodělal během filmu dost výrazný vnitřní vývin, kdežto Travolta zůstává v závěru takový, jaký vstoupil do expozice, přesvědčený o své pravdě a tedy i o oprávněnosti svého boje. (-spoiler-) Žádá-li Travolta Washingtona, aby ho zabil, činí tím přesný opak k Rose McGowan z Vřískotu, která prosila pana Ghostface, ať ji nezabíjí, protože by chtěla být v dalším díle. Jenže zatímco Vřískot je parodie a žánrová schémata humorně karikuje či neguje, Únos vlaku 123 je pastiš a jako takový tato schémata, ilustrovaná závěrečným: „Zastřel mě. No tak, ty hajzle! Zastřel mě!“, s až absurdní přemrštěností naplňuje. ____ Vedle anglicky mluvících a donekonečna řečnících padouchů nabízí Únos vlaku 123 ještě jeden zajímavý příspěvek ke komunikaci, konkrétně ke komunikaci v soudobém multimedializovaném světě elektronické korespondence, kde se setkáváme s bližními spíše přes facebook či email, nebo v počítačové hře než ve skutečnosti. Všechno to začalo s proměnou rodiny ve 20. století. Ve dvacátých letech seděla ideální rodina při večeři kolem stolu, povídala si a byla ve vizuálním kontaktu. Ve čtyřicátých letech, poté co přibyl do jádra rodiny radiopřijímač, rodina poslouchala vysílání a méně si povídala, ale stále byla ve vizuálním kontaktu. Od šedesátých let se vlivem televize nemohli vzájemně vidět ani slyšet. Od osmdesátých let už měl každý svůj televizor a nemuseli sedět pohromadě. O to víc si dnes po letech izolace a jednostranného rozhlasového a televizního vysílání komunikaci užíváme, mnohdy s nejbližšími příbuznými, aniž o tom víme. Častá situace rodinného domku, kde spolu žije rodina, která na sebe narazí spíše v online hře nebo na chatu a je překvapena setkáním tváří v tvář, kopíruje setkání obou hlavních postav z filmu, které je v tomto směru symbolické. Travolta pochválí Washingtonovu výšku a utrousí, že dobře vypadá. Tuto dychtivost po nepřetržité komunikaci posiluje vedle spojení s vlaky metra přes obrovskou tabuli v dispečerském středisku také videochat dívky s uneseným chlapcem a hlavně pohozený počítač, který všudypřítomnost komunikačních médií ke škodě zločinců stvrdí, neboť zákonné složky je vidí a vědí, jak vypadají – a oni ztratili tvář tím, že ji získali. () (menej) (viac)
Z ozvláštněné žánrovky, na které je patrné, že byla natočena po 11/9 a která může posloužit jako svodidlo hněvu v době ekonomické recese, se v závěru stane óda na středostavovský způsob života. Nejslabší scottovka za poslední roky, které chybí inteligence a vyhrocenost morálně problematických hrdinů jeho předchozí pětice filmů, ale agresivní styl rytmizující dění nikoliv. CSI-like styl plný figurativních momentů a jasně vymezený deadline udržuje diváckou pozornost, ale z okázale liberálního blockbusteru prohazujícího role se nakonec stane další pravicový sebepotvrzující počin. Stále ale nadprůměrný. ()
Jak si myslíte, že skončí váš den, když si ráno oblíkáte ponožky?.…. Zběsilý střih a žlutý filtr. Nepřipomíná vám to někoho? Ano, Tony se vrátil. S filmem, který má dobrou atmosféru, stojí na konverzační dokonalosti a Travoltových šílených nápadech. A také na umírněnosti a civilnosti D.Washingtona. Pro oddychnutí nám Scott naservíruje akci, která vlastně akcí vůbec není. Ale on ji z toho udělá. Uvěřitelní herci a odsýpající příběh posouvají film do nadprůměru, přesto myslím, že jedna produkce stačila, protože na podruhé nemá čím překvapit. Leda, že by stoupnul kurz na jedno rukojmí. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ** NAPĚTÍ *** ()
Soundtrack Harry Gregson-Williams: 1. Something on the Track ,2. It's Me, Man! ,3. Rigged Contracts ,4. An Ass Model Named Lavitka ,5. Money Run ,6. Garber Meets Ryder ,7. All Others Pay Cash ,8. The Train Leaves the Station ,9. The Lights Are All Green! ,10. Manhattan Bridge ,11. You a Yankees Fan?, ()
Po televizním filmu z 90. let již druhý remake nestárnoucího Sargentova thrilleru (původně knižní adaptace). Důvod je zřejmý, tahle látka má obrovský divácký potenciál a Tony Scott jej vytěžuje do posledního zaskřípění vlakových brzd. Excelentně nakládá zejména s deadlinem. Když už propadáte dojmu, že vše jakž takž vychází, zmrazí obraz a pocit iluzorního bezpečí (rukojmích) naruší vizualizací počtu zbývajících minut. Drží nás v šachu stejně jako Travolta, jenž si padoušskou roli zjevně užívá, drží v šachu nepřemožitelného nepřítele, město New York. Svým aktem vystupuje proti policistům, úředníkům, politikům, ale zároveň nepopírá, že to hlavní, oč mu běží, jsou peníze, což jej zároveň pojí s Washingtonem. Rozdělení rolí na zločince a hrdiny je z hlediska práva problematické. Ovšem teprve (zlo)čin jednoho dokáže přimět k nějaké aktivitě druhého – vzájemně se potřebují, tahle žánrová konstanta zůstala zachována. Film reflektuje „posteleven“ přístup veřejnosti k lidem, kteří ohrožují životy jiných lidí: všichni takoví jsou automaticky považováni za teroristy a původ jejich nebezpečnosti nikdo nehledá na americkém kontinentu. Přišli přeci „odjinud“ a jejich likvidací bude problém vyřešen. Další inovace oproti předloze spočívá v zapojení mocné zbraně jménem internet. Už ani zlosynové se neobejdou bez „googlení“. Jak smutné, jak málo vznešené, ale časy se mění a jedná ze závěrečných scén, jako vystřižená z Bonnieho a Clydea, působí hodně nostalgicky. Jinak je Scott stylem pochopitelně úplně jinde než Arthur Penn před dvaačtyřiceti lety. Po většinu času na místě stopnutý thriller drží v neustálém pohybu. I bez zběsilého „padni komu padni“ střihu á la Domino je vizuální stránka velice, odpusťte mi to nadužívané slůvko, cool. Každá scéna, kdy kamera třeba jen krouží okolo herců pronášejících šťavnaté věty (Brian Helgeland během tříletá pauzy po režisérském sestřihu Odplaty psát nezapomněl) má správný náboj a nedá vám příležitost se nudit. Ani v případě, že jste viděli originál, kterého se scénář celkem věrně drží. V případě, že jste neviděli, potěší vás dojnásob některé nečekané (ale realistické) chyby postav v momentech, kdy je ve většině žánrových spřízněnců chybovat zakázáno. Nejslabší částí Pelhamu je paradoxně ta nejakčnější, dojezd. Washington činí jedno osudové rozhodnutí za druhým a Harry Gregson-Williams to neopomíjí patřičně zdůraznit. Navíc do ryze mužské hry, kdy se o ženách jenom mluvilo (ne vždy příliš lichotivě), vstupuje žena reálná, potažmo rodina a je těžké necítit ten těžký hollywoodský odér. Ale když už někdo natáčí s hvězdným obsazením a nemalým rozpočtem remake libovolného filmu, patří tohle k věci a třebaže Tony Scott tentokrát mířil kousek od středu terče, s jistou rukou předvádí, jak remakovat, aby si z vás režiséři původních filmů sami neudělali terč na šipky. Apendix: Zpětně jsem si uvědomil jeden fakt. Spouštěčem všeho zabíjení – protože předpokládám, že po prvním mrtvém únosci ztratí zábrany – byl policista. Rovněž následující tři mrtví byli bývalí nebo stávající státní zaměstnanci (onen prsten značil příslušníka amerických vzdušných sil). Státní oběti, nebo oběti státu? 80% Zajímavé komentáře: imf, Cervenak, castor () (menej) (viac)