Hudba:
Karel HolasHrajú:
Jan Werich, Jiří Macháček, Miroslav Krobot, Ota Jirák, Roman Říčař, Miroslav Vladyka, Maëlys RicordeauVOD (1)
Obsahy(2)
Stručně o nových pohádkách: V pohádce Jak na Šumavě obři vyhynuli se štáb filmového týdeníku vypraví do šumavských hvozdů odhalit pravdu o tom, zda tam opravdu žijí nebo nežijí obři, hrající pradávnou hru „na většího“.
V pohádce O kloboučku s pérkem sojčím aneb Král měl syny, zavolá si ale pouze dva, neboť syna Honzu nikdo nebere vážně. Vysoko v horách si zapomněl klobouček se sojčím pérkem a teď se mu po něm ve stáří zastesklo. Cesty do hor jsou však složité a je otázkou, zda dojede Rychlomilův Bugasseratti nebo Bull-Bagr Speciál královského syna Siloslava. Nebo že by přeci jen moped třetího Honzy? A může se královský syn stát absolutním mistrem světa všech závodů a všech kategorií?
Nejdelší pohádka Rozum a Štěsti řeší kardinální otázku, zda se dá žít bez Rozumu nebo bez Štěstí. Když pak spolu pan Rozum a pánisko Štěstí uzavřou sázku, rozhodnutí o jejich nepostradatelnosti má potvrdit hloupý pasák prasat Ludvík.
V novém Fimfáru jsou vedle tradičních fimfárovských tvůrců (tandem Vlasty Pospíšilové a Petra Poše) úplně mladí, začínající tvůrci, pro které je to příležitost prokázat svůj talent a ukázat poprvé svoje nadání divákům ve všech českých kinech i v zahraničí. Nejkratší pohádku natočilo mladé dámské duo Kristina Dufková a Denisa Grimmová Abrhámová. V nejdelší pohádce se pak režisér David Súkup spojil se španělskou výtvarnicí Patricií Ortiz Martinéz. Je to první Fimfárum, ve kterém jsou ženy v přesile. Vedle Jana Wericha tentokrát tvůrci vyzvali ke spolupráci např. Otu Jiráka, Jiřího Macháčka, Miroslava Krobota, Romana Říčaře nebo Miroslava Vladyku. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (2)
Recenzie (133)
Do třetice tři příběhy, první nikterak chytlavý a rádoby vtipný, druhý zase poměrně pohádkově-klasický, ovšem už více líbivý, což ho od slepého stereotypu nezachránilo, a třetí, asi ze všech nejlepší, i když také nikterak inovativní, avšak nejlíbivější. Po technické stránce, konkrétně 3D efektu, to bylo nad míru dobré. Co se týče výtvarné stránky - je poznat, že se na celku podílí více autorů, a mnoho z nich jiných. Bohužel mě nová krev celkem neoslovila, pouze malými detaily. Navíc mi připadlo, že v tomto Fimfáru se vypravěčství v kontrastu s vizuální stránkou často místy ztrácí, a to je škoda. ()
Tak tohle už byly přemoderně zpracované příběhy, ale na druhou stranu asi nejvtipnější ze všech tří Fimfár/Fimfárumů nebo jak se to páduje. Od fotek Gotta a Matušky v hospodě u paroháče, přes www.budtekralem.cz a gůgl až po Ticho, mučí se. Ale už mi to přišlo jak slátanina všeho možného do kupy, prostě z toho ještě vytřískat aspoň ten 3. díl. ()
Rozhodně pozitivní je fakt, že se tvůrci nebáli přijít s něčím, co v předchozích filmech nebylo. Trojka je osvěžujícím gejzírem mnoha nápadů a na rozdíl od většiny ostatních si nemyslím, že by byla výrazně slabší. Především první pohádka je naprosto dokonalá, jakkoli mám obavu (a zkušenost), že zrovna děti ji moc nepochopí a bude jim připadat zmatená... Celkový dojem: 80% ()
Bolo to milé. Dokonca milšie, ako som čakala. Bábky mám rada, Wericha ešte radšej. Najviac ma potešili asi všetky tie drobnosti, ktoré sa v 3 rozprávkach nachádzali - fotka Kája G., vykupovanie železa a fliaš, ruleta, Bugasseratti, gúgl aj prasiatka. A hláška s pivom v Klouboučku stála za to. Už teraz sa teším na prvé dve Fimfára, ktoré som ešte nevidela a o ktorých si myslím, že budú ešte oveľa lepšie. (predpremiéra v 2D verzii, 26.4.2011, PC Aupark) ()
Poměrně podrobně popsal švary i nešvary třetího Fimfára uživatel Savel (až na ty hrubky...), takže si spíš jen přisadím. Po výtvarné stránce je film povedený a je vidět, že u nás nějakou tu tradici loutkových animovaných filmů máme. Snad jen, že použitý výtvarný styl se už pomalu stává manýrou, i když u pokračující série se to snad snese. A zvlášť u třetí epizody mě rušily švy odlévaných latexových loutek — dřevo je dřevo. O 3D pomlčím, já si na to nepotrpím, jiní ano, osobně bych raději viděl ty loutky, než pochybný efekt, ale proti gustu... Horší to bylo s pohádkami. První, o obrech, byla opravdu zmatená, podivně dutá a doslova okamžitě jsem zapomněl, co v ní bylo. Později (ihned po promítání) jsem zjistil, že jsem nebyl sám a nebýt závěrečných titulků, nevzpomněl bych si asi dodnes. Nerozumím rovněž tomu, proč se hudební doprovod neustále uchyloval k jakési „klezmerovitosti“, proč byla princezna (snad pro to jméno?) ve třetí pohádce evidentně „jižanka“ a vůbec, nebýt neustálých a vlezlých narážek na produkty plzeňského pivovaru, těžko šlo usoudit, že jde o české pohádky. Hippie Štěstí mě už ani nezarazil. Atd., abych to shrnul a abych jen nehaněl: výtvarně nadprůměrný a hezký film, jakých se točí málo, příběhově to bylo slabší a atmosféra se pomalu poroučí. Abych nezapomněl, tuze to na mě působilo, že už těch méně recyklovaných werichovských výškrabků mají ve zvukových archivech opravdu málo a má to jediné důstojné řešení — už toho Fimfára nechme, než se to zprasí úplně. ()
Galéria (28)
Fotka © Bioscop
![Fimfárum - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/185/185232_ac4075.jpg)
Zaujímavosti (14)
- První Fimfárum, kde pohádky spojuje doba, ve které se odehrávají. Jedná se o polovinu 20. století. (Dodmund)
- V největší scéně se sešlo najednou 29 loutek. Jestliže uvážíme, že počet pohyblivých částí na jedné loutce může být až 40 (oči, obočí, všechny klouby, včetně pohyblivých špiček nohou) a vynásobíme to počtem loutek na scéně, tak při natáčení jednoho záběru musel animátor s loutkami udělat 1200 pohnutí v jediném snímku, což vynásobeno počtem snímků na průměrný záběr (cca 6 vteřin) znamená, že v tomto jediném záběru musel udělat skoro 174,000 pohybů s loutkou. Ano, možná nemusel hýbat se všemi najednou, přesto o 100.000 pohybech se určitě hovořit dá. (POMO)
- Pro všechny pohádky je společný filmový motiv. Nejprve filmový týdeník, poté staré filmové archivy, ke konci pak loutkové citace ze slavných filmů. (Dodmund)
Reklama