Réžia:
Phillip NoyceKamera:
Ross EmeryHudba:
Marco BeltramiHrajú:
Jeff Bridges, Brenton Thwaites, Odeya Rush, Meryl Streep, Alexander Skarsgård, Cameron Monaghan, Katie Holmes, Emma Tremblay, Taylor Swift, John Whiteley (viac)Obsahy(3)
Jonas vyrastá v idylickom svete, kde existuje len šťastie. Ľudia nepoznajú utrpenie, vojny, násilie, strach ani bolesť. Základom sveta je jednotvárnosť - rovnaké domy, rovnaké oblečenie, rovnaké rodiny. Na okraji spoločenstva žije jediný držiteľ a strážca všetkých pravdivých spomienok ľudstva - Darca. Jeho prostredníctvom Jonas získava to, čo nikto iný nesmie vedieť - pravdu o skutočnom živote a skúsenosti predchádzajúcich generácií. Jonas začína chápať, že jeho spoločenstvo žije v ilúzii dostatku a bezpečia za cenu absencie citov a možnosti voľby. Ľudia necítia emócie, lásku, vášeň, priateľstvo, nevnímajú farby. Pocit harmónie je vytváraný umelo. Jonas objavuje najtemnejšie stránky utopického sveta. Každý v spoločenstve je pomocou každodenných injekcií zbavovaný všetkých zlých spomienok a zážitkov. Ich svet je podvod, denne zaplatený smrťou nepohodlných ľudí, v prospech riadenej existencie. Tvárou v tvár tejto skutočnosti Jonas už nedokáže žiť ako predtým. Čelí ťažkému rozhodnutiu, ktoré ovplyvní nielen jeho vlastnú existenciu, ale aj budúcnosť celého sveta. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (584)
Ač tu nepobíhají zářiví upíři a tetovaní vlkodlaci, celý ten Dárce mi přišel takový... takový á la Twilight. Jenže: Jeff Bridges, Alexander Skarsgar (ach, ach) a Meryl Streep? Můj zásadní problém ale je, že mi už zezačátku nesedl Jonas, hlavní hrdina. Klaďas non plus ultra a bojující jen za pravdu, lásku a uvědomění. Brrr. Holt zřejmě už nejsem cílovka tohohle filmu. Což je ale veliká škoda, protože podle mě mohl film mít širší filosofický přesah, než nakonec má. Asi stárnu no. ()
Dárce je docela podivným pokusem, jehož největší chybou je, že nepřišel dříve, Stejně jako John Carter je nyní zastíněn konkurencí, která by ho v přímém srovnání jinak rozcupovala na hadry. Mrzká kamera, ještě o něco horší režie a těžce nevyrovnané herecké výkony podtrhují velmi slabě vystavěnou hlavní ideu, která byla v posledních x letech prozkoumána a zpracována jinde lépe. Noapk mezi těch pár pozitiv které se dají na snímku najít, patří rozhodně alespoň snaha tohle téma prodat, hudební doprovod Marca Beltramiho a velmi příjemný herecký výkon Odeyi Rush. Své diváky si film ovšem, řekl bych, najde. [45%] ()
(SPOILERY!) ~~~ Kupodivu po delší době neblbá teeny-movie. Jejím mínusem je nedotaženost a nevyužitý potenciál. Klidně mohl být jeden díl o získávání vzpomínek a jejich postupném i tajném využívání, druhý mohl být o "prolomení ledů", útěku a probuzení, a třetí o vyrovnávání se se skutečností, klidně o objevováním dalších "kolonií" a jejich přístupu k "prozření". Konec tohohle filmu ukázal, že i jinde jsou lidé a že ty vzpomínky nebyly úplně jen vzpomínky, když odpovídali skutečnosti do puntíku, což je taky zajímavé. Knihu neznám a nevím, jestli má pokračování a příběh nějak rozvíjí - kupodivu tady totiž je kam. Film to tak nějak zhustil, že děj a konání postav nebylo oupelně smysluplné a chyběl nějaký skutečný vývoj. Prostor pro dalších 23 minut by se našel. ~~~ 2,5* za nevyužitý potenciál. ~~~ PS: Když zdrhnul s děckem na motorce, kde pro něj vzal to jídlo a oblečení pro oba? ()
Mno. Slabý vývar těch nejslabších Young adult fantasy. Nesmysly kupící se postupně jeden za druhým. Pozitivum byl ten celkem vymyšlený nápad s černobílým formátem. Jinak nic převratného. 45% ()
Ono se to poselství, které v sobě film má, může zdát až trochu moc okaté, naivní a někomu snad i hloupé, ale na druhou stranu, když si člověk uvědomí, kam to kolem něj spěje, je právě tohle poselství něco, co může potěšit. Ano, film je celkem prvoplánový, ale ten svět, jak je napsán, tak je podán docela zajímavě. Líbí se mi, že se až tolik netlačí na romantiku, ale jede se na celkem dobré vlně. Za mě prostě dobré. ()
No, je to špatný no.. ale zas to není aspoň tak zoufale dementní jako Divergent. Asi tak na úrovni Hunger Games. Místy je to i celkem koukatelný, ale za závěr jsem musel dát hvězdičku dolů. Chudák Jeff Bridges. ()
Mimča! Zvířecí i lidská! Šťastný smajlík. Zbraně! Násilí! Smutný smajlík. No a aby ve své barevnosti nebyly tak černobílé, spojuje tyto jednoduché feel-good/feel-bad montáže to nejšedivější, paradoxně černobílým filtrem prohnané dystopické sci-fi o dospívání vyvoleného mladíka. Být takový film natočen v době, kdy vyšla jeho předloha, a ne dnes, kdy působí jen jako stoprvní klon všech Hladoher a Bradavic, kterým zjevně byla původní kniha pro dospívající inspirací, mohl být The Giver vynikající, alespoň tedy pro cílovku. Třebaže v ústřední lince není nikterak kreativní (snad kromě těch barevných filtrů) nebo uvěřitelný, právě ty prosté kyčovité montáže mě jako měkotu totiž dokázaly trefit tam, kam měly. Díky střízlivé délce a žádným možným přímým pokračováním bych tak byl schopný přejít i tu další dětinsky schematickou společnost, přímočarý příběh i wtf konec, které přece jen tvoří gró filmu, jen kdybych už právě na tyto žánrová klišé nebyl alergický. ()
To byl ale sranec :( ()
Myšlenka je jasná, film je to dobrý. Alespoň podle mě. ()
Spoilery. "Release to elsewhere." prostě vás asi hodí do nekonečné mlhy přes okraj miniostrova.. to byl můj tip na začátku, ukázalo se, že jsem nebyla daleko od pravdy. Děti navrhují genetiké a pak je připíší nějaké rodinné jednotce, když dítě bude brečet, není vhodné a tak ho propustíme aka dáme mu injekci do hlavy a vhodíme do odpadní roury. "Barvy. Naši lidé si je vybrali nerozlišovat, ale vidět je je možné stále." A k tomu musím podotknout, že co se týče barevné stránky snímku, tak byla uchvacující.. postupně jsme se z černobílé přes nějaké tóny hnědé, červené, šedivě modré dostali k naprosto krásným barvám, které vidíme všude kolem sebe. Čas večerek bych ještě brala, zákaz vycházení taky.. to dřív bývalo, ale čas na spánek? Opravdu sci-fi pokud nejste dvouroční děcko, které se ale stejně kdykoliv může probrat a poruší zákaz. "Father, do you love me?" - matka: "Jonas, precision of language. Please." - sestra: "What does love mean?" - matka: "Jonas use a word so unrequited that it no longer has any application." Prostě když řeknete miluju tě, budete zprdnuti za to, že mluvíte sprostě :D Totéž slovo rodina, je sprosté. Jednoduše tento snímek mě uchvátil. Přesně podle mého gusta. A vůbec nevadilo, že tam nebyla použita žádná hudba, protože to přece nemají a neznají, to by byla zábava a to se u nich nevede, ale i ta jedna melodie byla úchvatná. A to, že to bylo občas přehnané jakože to malé mimino by dávno umrzlo při té cestě nebo chcíplo na vedro? No a co.. je co sci-fi, smiřte se s tím. 5* a vůbec mi to nepřijde neadekvátní ;) ()
Odfláknutá práce. 1) Dávám silně přepálené dvě hvězdičky, protože se mi líbí 25letý Brenton Thwaites (Příjemce) a obecně mám slabost pro sci fi filmy (i pro ty mizerné). 2) Výstižný koment: verbal (odpad)._____ 3) 1.8.2022 - Tvůrci obsahu P.J.D. pak připomínám, že Loise Lowry je žena, což lze snadno zjistit za deset sekund na netu. To by si to ovšem milý P.J.D. musel přečíst. ()
Stejnorodost je blbost jako hrom. Síla světa, jeho krása a bohatství je přece v jeho rozmanitosti a nedokonalosti. To dělá lidi lidmi. Bez toho by byla na světě velká nuda, ovšem, jestli bychom věděli, co to nuda je a dokázali to pochopit. Lidi nejsou dobře namazané stroje, které se dají vypnout a zapnout dle potřeby. Je tu pár míst, které mi při sledování nedělaly dobře. Bylo to velmi civilní. Vhodné k zamyšlení se nad sebou. ()
V dobe covidu si ckovek uvedomu, vzacnost tech nejvsednich ceci.. ()
Velmi zajímavý námět i provedení. Meryl opět nezklamala, tahle role jí taky dost sedla. Za mě spokojenost, mám podobné filmy velmi rád. ()
Tento film byl tak podivný, že jsem si k němu nedokázal po celou dobu sledování, vytvořit jakýkoliv vztah, postoj a názor. Snad jen ten, že mě naprosto nepřitáhl k sobě a emocionálně jsem v sobě měl prd. Takže i ty dvě hvězdy jsou z mé strany vyznamenání. ()
Tip na film prišiel od veľkeho filmoveho fanúšika. Pôvodny plán pozrieť film súbežne na 2 .iestach však nevyšiel nakoľko baliček programov u kinoparťáka už Prima Cool už nezahŕňal a tak jeho voľbou bol nakoniec Fantasy Island. Dárca je filmom s vynimočne silnou myšlienkou. Svet v buducnosti je doslova jednofarebný nielen čo sa rás týka. Ľudia žijú vo svete bez nenavisti, vojen ci hladu ale aj bez slobodnej vôle emócií či sociálneho kontaktu a možnosti voľby. Aj keď cieľovou skupinou boli skôr mladí dospelí dokázal osloviť širšie spektrum ľudí. Skvelým ťahom je kontrast čiernobieleho sveta v ktorom ľudia žijú a farebnej minulosti. Niektoré dialógy majú ozaj hlboký odkaz avšak v niektorých momentoch je vidiet že si tvorcovia nalozili na plecia priliš ťažké bremeno. Škoda tých slabšich momentov, pod taktovkou lepšieho režiséra (napadol ma Aronofsky či Ridley Scott) to mohol byť jeden z najlepších filmov poslednej dekády. ()
Už od prvních minut jsem byla tím zvláštním šedivým světem naprosto fascinovaná a pohlcená. Stejně jako "Hunger Games" se i tento snímek opírá o sympatického hlavního hrdinu, zde mladíka, kterého si divák musí zákonitě zamilovat (dívčí část publika určitě!). A tak jsem spolu s Jonasem objevovala "nové" barvy, předměty, emoce. Naladila jsem se na tu správnou vlnu, ztratila pojem o čase (na hodinky se vážně nepodíváte) a neskutečně jsem si celý film užívala. Jenže najednou, jako blesk z čistého nebe, přišel konec. Nespravedlivý závěr, který jsem nečekala a který mě vytočil jako dlouho nic. Dokonce jsem běžela do knihkupectví blízko multiplexu a prolistovala knižní předlohu, abych zjistila, že své rozčarování musím vyčítat jí, nikoli filmu. Scenáristé měli ale jistě určitou volnost a mohli finální část upravit do uspokojivější podoby, která divákům ukáže nezodpovězené. A tak mě ani moji milovaní OneRepublic titulkovou písní neobměkčili a s těžkým srdcem pátou hvězdičku nepřihodím. ()
Ak ste si počas filmu museli napravovať posunuté plienky tak potom chápem tie nízke hodnotenia ... ()
Zas a znova...opět se někdo pokusil o zfilmování materiálu "světa bez emocí". Zas s malou obměnou, ale v podstatě jde pořád o to samé. A zas prostě nepochopili, co všechno jsou emoce a zas se jim to prostředí, ve kterým jediný emoce jsou "podle pravidel" a "proti pravidlům", nepodařilo zobrazit správně. A tentokrát navíc i podělali příběh malostí, nicotností, několika značně trapnými okamžiky (to nemluvně bylo fakt nesmrtelný) a navíc nedokázali využít potenciál tý emoční ždímačky, kdy člověk objevuje sílu emocí. Ne, slza u jeho oka nestačí. Takový Equilibrium nebo Host jsou daleko, daleko, daleko dál. Ve všem. ()
Reklama