Réžia:
Guy MosheScenár:
Guy MosheKamera:
Juan Ruiz AnchíaHudba:
Terence BlanchardHrajú:
Demi Moore, Ron Perlman, Josh Hartnett, Woody Harrelson, Kevin McKidd, Gackt, Jordi Mollà, Mark Ivanir, Emil Hostina, Samuli Vauramo, Gabriel Spahiu (viac)Obsahy(1)
Do města terorizovaného zločinci přijíždí nezávisle na sobě tajemný tulák (Josh Hartnett) a mladý japonský válečník Yoshi (Gackt). Každý zde má své vlastní poslání. Když se konečně potkají, rozhodnou spojit své síly a společně bojovat proti zkorumpované vládě Nicoly (Ron Perlman) a jeho femme fatale Alexandry (Demi Moore). Celý děj je zasazen do unikátního fiktivního světa, kde se střetává realita s fantazií, do světa, kde si nemůžete být jisti ani vlastní půdou pod nohama. (LadySoir)
(viac)Recenzie (175)
První hodina byla tak nezajímavá a nudná,až mi bylo líto toho filmu, protože vizuál byl jedinečný a neokoukaný,avšak druhá půlka mi to vynahradila se vším všudy! Slušná dávka fightů,krve,nápadů a triků. Bunraku je jeden z nejoriginálnějších filmů, co jsem kdy viděl. ()
Před vlastní produkcí bych se s kýmkoliv vsadil, že až tohle skončí, půjdu nasraně spát a druhý den ráno sem napíšu ponižující výblitek, plný nechutných vulgarismů, homofobie, pohrdání a břitkého sarkasmu. A k mému překvapení bych asi nevyhrál. A ani vlastně pořádně nevím proč! Jen když slyším homiks, většinou mě začne nadýmat a neštítím se dát dlouze, táhle a hlasitě najevo své emoce. Tento se k tomu všemu odehrává výhradně ve studiových kulisách, které freneticky načmáral vyteplený výtvarník na papundeklové krabice, aby se zbavil frustrace z rozchodu s Eltonem Johnem. Hlavního, nejdrsnějšího drsoně navíc svěřili romantickému milovníkovi, panu Harnettovi, jenž v roli vypadá, jako by si dvanáctiletý hoch nalepil sekunďákam fešáckého kníra z maminčina depilátu, aby jej pustili do kina na Zkrocenou horu. Ale dost superlativů! Má to skvělou atmosféru s nádechem noár existenciality, hnusáci jsou patřičně hnusní a bezskrupulózní a Woody je dokonale využitá vložka. Komediální. Takže sumo sumců, má latentní homosexualita přinutila to macho ve mně kleknout na čtyři, chytit se pelesti a užít si sto osmnáct minut docela kulantní zábavy. ()
,,ODPLATA, JE VĚC OSOBNÍHO STYLU. OKO ZA OKO, ZUB ZA ZUB, BUDE NAVŽDY UDRŽOVAT ROVNOVÁHU LÉPE, NEŽ KDYBY LIDÉ NASTAVOVALI DRUHOU TVÁŘ“....... /// Japonec co vypadá japonsky je vždycky podezřelej. A do tý doby, než Yoshi vyhodil tři rudý obleky (plný chlapů) z restaurace, se toho zase tolik nestalo. Barevný omalovánky a svět z leporela plný akce a věcí, na který se dobře dívá. Zvláštní chorea soubojů a někdy tak strašlivě kýčovitý prostředí, že člověk spíš přemejšlí, jak to kurva ta Demi dělá (pořadí slov je možno volně zaměnit), že ..... Mám rád J.Hartnetta, ale velkej herec z něj nebude. A Gackt? Taky mu to sluší! Nutno podotknout, že si všichni svý role užívaj. Škoda, že ve zvláštní atmosféře (s hlasem vypravěče) není víc prostoru pro fórky. Třeba by pak nevadilo, že muži, kteří udržují rovnováhu a uvědomují si osobní zodpovědnost, nevzbuzují pražádný emoce. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Vzpomínám na Sin City. 2.) Zjistím, jestli by Ron Perlman mohl založit black metalovou skupinu. 3.) Thx za titule ,,Rublenka“ a ,,Kardinál Tyšerié de la Teplice“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR * AKCE *** NAPĚTÍ * ()
Aneb co jde vytěžit z béčkového akčního filmu. Zapomeňte na rádoby intelektuální rozjímání Smrtihlava, či pokus o velkolepost Vrány, Bunraku má podobě temně laděný fantasy háv, přičemž pod ním skrývá mnohem víc akce a ryzí zábavy. Ač je na první pohled znát, že tvůrci byli nuceni natáčet ve skromných kulisách, nezabránilo to filmu v rozvinutí pocitu, že se nacházíte v odlehlém apokalyptickém světě, kde vládnou gangy, nepsaná pravidla podsvětí a hlavně hbité ruce charismatických bojovníků. Přímočarost imitující postup počítačovou hrou kupodivu není na škodu. Hodilo by se sice komplexnější uvedení do světa a širší vysvětlení okolností, ale nemůžeme chtít všechno, přeci jen Bunraku není Matrix... Kolem a kolem výborná oddychovka s nápisem "guilty pleasure" na čele. 8/10 ()
Zhulenecké Sin City. S jednodušším příběhem, s přidaným humorem a kvantem hromadných bojových scén, které neměl ani Křižník Potěmkin. Vážně nevážně a krapet teatrálně, ale přece zajímavě pojatý Kung Fu rytmikál. Bohužel hudba byla dosti otravná a takříkajíc se nehodila. Rovněž kasting mohl být lepší. Místo Joshe Horneta bych si dovedl představit někoho mnohem charismatičtějšího, ačkoliv chápu, že jeho vzhled naivního děcka byl žádoucí. Rozumějte, David se měl postavit Goliášovi. Tac ól, folks. A v leporelovém magořišti! Jestli to není na čtyři hvězdy, tak už nevím, co s vámi. ()
Že John / Ron / Woody sú neoddeliteľnou súčasťou Môjho filmového sveta ,to už spomínať nebudem. Komixovky silne nekonzumujem a je Mi u p*d*le , ako sú sfilmovateľne nesfimovateľné. Svojho času Ma rozbil na črepy " Kung- Fu Hustle " a teraz to vyšlo zase. Tie farebné štvorčeky prehohodené z papiera na plátno , Ma proste " berú " .Prečo Hustle...? lebo Ma silne prepadol " hustle axe ! dance "....a to Mi nevybúcha z hlavy nikto. V tomto prípade silne " žrateľný plagiát " a ani Demi necloní , čo som prekvapená. Zbytok bol náležite podaný Mojím VERBALným miláčikom. ()
|| Scenár: Guy Moshe | Hudba: Terence Blanchard | Produkcia: Keith Calder, Ram Bergman, Alex McDowell, Nava Levin, Jessica Wu | Distribúcia: ARC Entertainment, XLrator Media | Štúdio: Snoot Entertainment, Bergman Productions, Picturesque Films | Rozpočet: 25 miliónov $ | Tržby: - $ || ()
Geniálne grafické spracovanie, hlavne výborné prechody... taktiež obstojný scenár (s prižmúreným okom nad lacným koncom) vrátane dobrých dialógov... tiež sa mi páčili drobné originálne detaily, ktoré spríjemňovali pozeranie (napr. zvuk roztočenia zásobníka revolvera pri prejdení prstom po okraji klobúka) ... no aj napriek tomu, že ide o pomerne zaujímavé sústo, stále to ostáva na úrovni nezmyselného komixového zabíjania a až príliš okato mi to prípominalo Kill Bill ()
Tohle fantasy mě zaujalo. Zajímavé a napínavé od začátku až do konce. Zpracování si zaslouží aplaus a já si někdy říkám, proč jsem takovýchto filmů neviděl více. ()
Lehce experimentální úlet na pomezí divadla a filmu fungující jako zběsilá videohra, a zároveň jako přehlídka těch nejklišoidnějších hlášek v dějinách (ne)vážně brané filozofie. Nic takového jsem ještě nikdy neviděl (a ani nic podobného nečekal, což je vlastně zázrak - většinou si člověk o filmu udělá obrázek po prvním shlédnutí plakátu/fotky v galerii) a doufám, že ani dlouho neuvidím. Jakkoliv je totiž Bunraku v mnoha směrech inovativní a kouzelné, je to bohužel paradoxně absolutně nezajímavý a nudný film. Stylizace a novátorství za pět (hvězd), příběh a všechno ostatní spíše podprůměr. ()
Největším kladem je komiksová stylizace a fórky. Miluju vyskakovací figurky, poslední akvizice v mé sbírce, Malý Princ je totálně úžasná, ale zpátky... Výtvarně je to pěkné, i když rychlé a ne tak stylové, jako třeba Sin city. Dějově je to slabší, přeci jen je téma pomsty v dnešní době trochu zasmrádlé. Kombinace kovboje, samuraje, barmana a kurvy taky trochu kulhá, ale budiž, komiks je spíš na koukání, než na dumání o podstatě. A že se tam občas někdo pokusí o nějakou oduševnělejší hlášku? To je asi otřes mozku:-)) ()
Pistolník bez pistole (knírkatej Josh) a samuraj bez katany (ženatka Gackt) se spojují, aby čelili náporu desíti poměrně těžko překonatelných bojovníku, v jejichž čele stojí, jak béčkový viking vypadající, Hellboy. A jen tak pro parádu, ale vlastně asi i pro "namakanou káru a řidičské schopnosti", si s sebou vezmou jako bokovku ještě pingla z blízké putyky. A celé je to moc pěkně natočené, poskládané a vůbec vypiplané, ale tak nějak bez šťávy, správného humoru a pořádného příběhu. Jako by chtěl režisér natočit Kill Billa ve stylu Sin City a přitom si myslel, že scénarista netřeba (on Guy Moshe se na tom evidentně taky teprva psát učí). Chyba. Forma bez obsahu smrdí. ()
Geniální výtvarný počin, který bych u filmového zpracování komiksu vážně nečekala. Kubistická architektura ve studiu a výměna kulis pomocí "vyskakovacích postaviček" (kurnik, jak se těm knížkám říká?) z knížek pro děti byly pro mě pastvou pro oči. I když už sám název napovídá, že půjde o netradiční zpracování. Nevím jestli zase za vším nehledám neexistující skryté významy, ale s plynoucím dějem jsem měla čím dál tím silnější pocit, jako když se dívám na televizní noviny, přinášející nejnovější události a skládající současnou politickou situaci. Více to rozeberu v deníčku. Herecké obsazení bylo skvěle vybrané, Woody a Kevin neměli chybu. No a pak třešnička na dortu - Gackt. Od filmu Moon Child si stále nejsem jistá, zda neprodělal změnu pohlaví, ale ať je to jak je to, je úžasný. ()
Geniální akční jízda.Plno hlášek,akce a skvěle hrajících herců.A ty kulisy?Risk.Ale vyšel.Mě tenhle film fakt sedl a troufám si říct že má potenciál státi se kultovním.Aspoń pro mě. ()
Velice překvapivý kousek... nutno dodat, že tady nejde zrovna o příběh. Co je hlavní, že tady ja palba vizuálních efektů, barev a atmosféry, která rozhodně zaujme. Co je možná mínusem, tak někdy mdlé rozhovory a zbytečně dlouhá stopáž, ale i přesto se mi film moc líbil. Hlavně střihy, které byly nápadité, hudba a zvukové efekty, po vizuální stránce opravdu vymyšlené, změny barev a prostředí tvořily atmosféru a já si užívala i boje, které byly vždy zvláštně podány a zahrány. Každopádně na mě film působil tak, že si s tím někdo vyhrál a ten styl se mi líbil. K originalitě také přispívaly komiksové části nebo skvělý Woody Harrelson. Dokonalé to nebylo, ale Josh Hartnett s uhrančivýma očima často udělal dost. ()
Jasné, paráda! Hned', ako som zbadal Woodyho, vedel som, že sa tam bude tlapkať po pleciach, budú padať uznanlivé pohľady, tajomné kecy a frajerské gestá. A tak to má byť! Akurát že, ked' som videl Yoshiho, nemohol som sa zbaviť pocitu, že sa pozerám na nemanželského syna Sandry Bullock a Michaela Jacksona! ()
Nejsem si úplně jistá, jak film hodnotit. Myslím, že zde to vedla hlavně zvláštní vizuálnost, protože příběh o dvou bojovnících, kteří se spojí, aby zabili jistého tyrana, nebyl v podstatě nijak originální. Z vizuální stránky jsem však bohužel rozpačitá. Laciné kulisy byly sice nejspíš záměrné, ale neudělaly na mě moc dobrý dojem, protože to celé pak působilo pouze jako kýč s nepříliš zajímavým příběhem. Jsem si však jistá, že někdo by v tom dokázal vidět něco víc. U mě však film zabodoval spíše herecky. Joshe Hartnetta jsem dlouho v ničem neviděla, takže jsem si jeho roli docela užila. Navíc bylo vidět, že herecky film táhne. Za druhé to pak byl Gackt, kvůli kterému jsem se v podstatě rozhodla na Bunraku podívat. Jde sice vidět, že od dob Moon Child se jeho herecké schopnosti téměř nezlepšily (tím chci říct, že pořád hraje skoro stejně hrozně), ale protože je mým oblíbencem jako zpěvák, tak jsem si jeho přítomnost ve filmu taktéž docela užila - včetně toho, že jsem ho mohla slyšet mluvit i v angličtině (nutno uznat, že jeho angličtina je docela dobrá, když to srovnáme s průměrnou anglickou výslovností Japonců). Ve výsledku tedy akční šílenost na jedno podívání, avšak se slušným hereckým obsazením (Hartnett, Moore, Perlman), které úroveň filmu o něco zvyšuje. ~(3,1★)~ ()
Kabuki. ()
Natočeno sice hezky, ale co si budem je to prostě nuda. Postavy vypadaly zajímavě, ale příběh mě nebavil. Aspon kdyby tam byli vtipný hlášky... jediná hláška, co mě rozesmála byla: RUDÍÍÍ ()
Bunraku patří do stejný sorty jako Sin City, Gamer, Speed Racer, Goemon nebo Scott Pilgrim proti zbytku světa, čímž se míní, že nestaví na tradičních médiích (literatura, výtvarné umění), ale spíš na těch nových (komiksy, počítačové hry). Hlavně jde ale o to, že těmto novým médiím podřizují samotný film a jeho pravidla, dokonce bych se snad nebál hovořit o nějaké vlně či hnutí. Nejdál v tomhle zašel asi mangami a anime inspirovaný „animák s živými herci“ Speed Racer. Konkrétně tady to pak znamená, že počítačové hry kontaminovaly jak příběh (čtyři typy nepřátel: běžní pochopové umírající po stovkách, osm bossů, bodyguard padoucha, závěrečný padouch), tak styl filmu (jedna akční honička braná z ptačí perspektivy kopíruje Grand Theft Auto 2, jiná akce, během níž projde Hartnett několikapodlažním vězením plným nepřátel, připomíná plošinovky). Nejinak je tomu s komiksem, který taktéž prostupuje příběhem (stylizovaný 2D postavičky, každá se svým poznávacím znakem, třeba bodyguard Kevin McKidd propojuje boj s tancem Freda Astairea) i stylem (hlavně kulisy připomínající papírmaš či vystřihovánky barmana). Odsud je i zřejmé, že vážnější rovina tu patří počítačových hrám a nějak postavy omezuje a současně prověřuje jejich schopnosti, kdežto ta komiksová rovina jim spíše nahrává a celý film odlehčuje. I ty komiksový kulisy se jistě daly během natáčení libovolně přesouvat na přání režiséra a herci tak měli k dispozici maximální svobodu co se prostoru týče – jinak řečeno kamera tu není limitována kulisami, jak je běžné, ale má nad nimi prim. ____ Bunraku lze nejlépe chápat jako americký art. Coby indie film je to takový ekvivalent evropských, blízkovýchodních či jihoamerických artů, jen s tím zásadním rozdílem, že se úplně nezbavuje čitelného příběhu. Kdybychom to měli říct v odborných termínech, tak existují čtyři způsoby, jak se postavit k filmovému příběhu, řazeno od těch nejvíce používaných po ty méně atraktivní: neomezená narace (nejčastější přístup, vševědoucí vypravěč nám podává všechny důležité informace; příběh >> styl), omezená narace (jsme omezeni jen na jednu postavu, co neví ona, nevíme ani my, situace se zkrátka komplikuje; příběh > styl), parametrická narace (film sice příběh vypráví, ale nesejde na něm; příběh < styl), vyprázdněná narace (příběh zcela absentuje, klíčový je styl filmu; příběh << styl). Jenže tyhle čtyři způsoby, kterak se postavit k příběhu, jsou odvozený hlavně z té evropské či blízkovýchodní kinematografie. Naproti tomu Bunraku nějakým způsobem propojuje neomezenou naraci s vyprázdněnou narací, příběh se stylem, a tím trochu mate. Již zmiňovaný Speed Racer na to dojel u širší veřejnosti i u kritiků. Prostě Američani, i když točí stylově progresivní filmy, tak se pořád drží nějakého alespoň elementárního příběhu. Ať už je k tomu vedou důvody komerční (jinak to neprodáme), socio-kulturní (jsme národem bytostných pragmatiků) či historické (chybějící historii si suplujeme příběhy). ____ Kdykoliv se na plátně octne Harrelson, je o srandu postaráno. Ovšem jak říkával Vančura „humor není smáti se, ale lépe věděti“, pročež se nabízí vnímat Harrelsona jako demiurga, jako architekta celého příběhu (homodiegetického vypravěče, chcete-li), který si obě hlavní postavy doslova vytvořil, vystřihl, jak se v jedné scéně naznačuje, jakož i celý svět, jehož zmenšeninu ukáže v baru tomu šermíři, jenže ten samozřejmě nic nepochopí a označí celou vystřihovánku za obrázky pro děti. Pak se ale nemůže divit, že mu pořád něco uniká a že připomíná kačera Daffyho, kterého si ve slavným díle Duck Amuck z ´53 doslova kreslí ďábelský animátor Bugs Bunny. Odsud můžeme vyřešit i hádanku, proč se ten film vlastně jmenuje Bunraku? Bunraku označuje japonské loutkové divadlo, kde se na jevišti objevovali spolu s loutkami i loutkáři. Zde je tím loutkářem, respektive vypravěčem, který se přímo účastní příběhu, barman Harrelson. Pěknej ptáček! () (menej) (viac)