Réžia:
Michael HanekeScenár:
Michael HanekeKamera:
Christian BergerHrajú:
Ulrich Tukur, Susanne Lothar, Rainer Bock, Christian Friedel, Leonard Proxauf, Leonie Benesch, Burghart Klaußner, Steffi Kühnert, Michael Schenk (viac)Obsahy(2)
Tajemná historie ožívá ve vyprávění bývalého venkovského učitele, který byl přímým svědkem podivných událostí, jež se odehrály několik měsíců před vypuknutím první světové války v jedné severoněmecké vesnici. Vše začalo jednoho letního dne. Jediný doktor v kraji byl zraněn při pádu z koně. Následoval baronův synek, kterého našli zbitého před dveřmi zámku. Podivné a zdánlivě neopodstatněné násilné činy narůstají a s nimi i napětí ve vesnici, kde si lidé pomalu přestávají věřit. Přísná výchova a pevná společenská hierarchie se začínají otřásat ve svých základech a na povrch vyplouvají tutlané konflikty mezi chudými a bohatými, zneužívanými posluhovačkami a jejich pány či dětmi a přísnými rodiči. Až pozdě začne být obyvatelům vesnice jasné, že násilí se rodí přímo v jejich středu. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (412)
Jako sonda do "typické" německé vesničky - mylné. Jako vysvětlení předválečného německého fanatismu - nedostačující. Jako poukázání na morální zkaženost zdánlivě čistého prostředí - trefné. Jako německá verze Dětí kukuřice - výborné! ()
Když nad "stuhou" přemýšlím, nemůžu se ubránit nesouhlasu s osočováním Hanekeho za jeho domnělý přehnaný formalismus. Vyznění obsahu je naopak jeho formou podtrženo. Zdá se, jako by jediný tvůrčí tah nezůstal nepromyšlený, zvážený tak, aby obsah zvýraznil tučnou linkou. SPOILER Když učitel navštíví rodinu své milé, kamera čeká, pozoruje a zdůrazňuje tíživou atmosféru nejistoty. Psychologická tíživost okamžiku je to, co bylo režisérským prvotním záměrem, dovolil bych si soudit. SPOILER Tímto přesným technickým kalkulem docílil stvoření prostředí, které na své obyvatele dopadá ještě neudržitelnější tíhou. Ptám se sám sebe, jestli dokázal celkový psychologický efekt na diváka předpovídat. Zda záměrně rezignoval na obecenstvo, které touží emoci zažít a procítit a soustředil se na vnímání bolesti intelektuálním způsobem. Otázek zůstává hodně. Jdu si tu sebemrskačskou záležitost pustit znovu. ()
Drásavá výpověď o společnosti, kde lidé nejsou schopni milovat, kde vládne plíživý teror, brutalita a strach. Není nic tak záhadné, když se podíváme tam, kde bychom to čekali nejméně. "Hříchy otců přechází na jejich syny..." Ve světle událostí ve filmu se začátek války jeví jako pokračování něčeho, co v samotném lidském pokolení klíčilo už od pradávna. Mám pocit, že Michael Haneke nemá rád lidi :) ()
Kamera skvela, pribeh skvely. Asi najlepsie a najneocakavanejsie zobrazenie zla ake som videl. Zazitok, ktory vrelo odporucam. ()
Extrémně odosobněný vhled do přeinterpretované běžnosti. Hledat v Bílé stuze analogii k nacistickým hrůzám mi připadá asi tak logické jako spojovat život Ježíše Krista s křížovými výpravami. Natěšenost německé politiky na první světovou válku bych také nijak zvlášť nespojoval s obsahem Stuhy. Vykalkulovaná stylistika snímku sice potvrzuje Hanekeho filmařské schopnosti, ale bohužel až příliš nafukuje obsah a dělá ho specifičtějším, než ve skutečnosti je. Bílá stuha je kvalitní film o dětské frustraci zapříčiněné pokrytectvím rodičů, což je však aktuální a obecný problém, odstřižený od místa a času. Sdělovací kvality snímku to nezpochybňuje, Hanekeho klamavou hru na dobovost však ano. 65% ()
toto je film o nevinnosti, především o její ztrátě. panoptikum jedné malé předválečné vesnice v níž každý z obyvatel je svým způsobem vinen. ani ty nejkladnější postavy nezůstanou bez poskvrny (s vyjímkou snad jen pana učitele a jeho nastávající). plíživá zloba a pomsta nakonec dosáhnou na všechny. doknalá a detailní (téměř spisovatelská) rozpracovanost postav spolu s výbornou výpravou a kamerou dělají z tohoto snímku upravdu lahůdku pro oko i pro mysl. ten Haneke, myslím, bude můj člověk. ()
Precizní film, který je právem nejlepší evropský film pro rok 2009. Pokud někomu přijde nudný a nebo tomu nerozumí, ať se dívá na stupidní komedie( a že jich v televizi je) nebo na šmouly na Pandoře. ()
Nekonečne sugestívna dramatická "napínačka" dokázala vybudovať bez štipky hudby absolútne všetko, čo do dobrého neobyčajne obyčajného filmu patrí. Skvelý hlas rozprávača spolu s geniálne napísaným scenárom dokonale vytvára atmosféru tajomna, ba miestami až hrôzy. O čiernobielo vyšumelom "oldschool looku" už ani nehovoriac. Kamera patričnene zainteresovane všetkému prihliada ale nikdy nič navyše neprezradí. Režisér Michael Haneke si udržal celý film pekne na uzde. Neodsudzuje a nepoukazuje. Necháva dostatok času pre každého diváka, vytvoriť si vlastný názor na tú-ktorú osobu. Každá má nejakého toho svojho kostlivca, a na každú si človek nejaký ten názor nájde. Hanekeho jasne zachytená predstava sa príjemne pozerá, (ne)zaráža, (ne)ohúri a už vôbec neurazí. Po skončení si človek povie, že konečne videl niečo napĺňajúce bez toho, aby bol o niečo ukrátený. Dokonca aj časová lokalizácia tohto podivuhodného príbehu je v závere využitá na podtrhnutie pohnutých vzťahov v dedinke a ich celkovej situácie, čím sa jednoducho nápad vyčerpal do dna, kde k bezchybnosti už toho veľa nechýba. K tomu pekná paleta otázok pre diváka na zamyslenie na záver, a máme tu zaslúženého výhercu Zlatého Glóbusu.....nuž a ten Oscar? S ním by tento film už viac zapamätateľnejší nebol.... ()
Nejautentičtější film jaký jsem viděl. Měl jsem pocit, jako bych koukal skrz díru v časoprostoru skutečně na jednu vesnici, na jednu na první pohled nevinou vesnici, kde je však něco prohnilého. Černobílost a absence hudby celou autentičnost ještě prohlubuje a navíc ukazuje v zvrácenost lidí v jejích nejhorších formách. Trochu mi to i připomnělo Městečko Twin Peaks, jen to nebylo tak přehnané a mnohem více realistické. ()
To zásadní, co mě usadilo do židle, byla zamýšlená nejednoznačnost, která nutila přemítat nejen o motivacích postav, ale především o jejich povahách, morálních postojích, nečernobílé úloze dobra a zla v nás. Malá vesnice v předvečer počátku první světové války byla přehlídkou lidí, jejichž každodenní niterná dramata byla umně skryta pod rouškou často dogmatické poslušnosti. Vůči rodině, rodičům, víře, chlebodárci. Anonymní násilí bez zdánlivé příčiny podtržené pozvolnou černobílou kamerou jakoby mířilo k tomu mnohem masovějšímu, jež začalo sarajevským atentátem... ()
Neuvěřitelné. Film stojí na příběhu se silnou vypravěčskou linkou, ale pracuje především s vnitřním pocitem nejistoty a to strašně silně. Takový pocit jsem měl naposledy u Jako v zrcadle od Bergmanna (kompliment) Stačí možná WOW a je jedno, jak to mohl ten učitel všechno vědět. ()
Hodně netypický film, který na mě působil spíš jako dokument o německé vesnici před Světovou válkou. Ale velice silný dokument, kdy jsem nebyl schopný odtrhnout oči od obrazovky a čekal, co přinesou další minuty. Tento černobílý film bez hudby se Hanekeovi jednoznačně podařil. ()
Do filmu jsem se z počátku zakoukala díky jeho rafinované narativní struktuře, ale emočně se mě kupodivu dotkl jen pramálo. Na druhý pohled jsem se zakoukala také do o nic méně rafinované fotografičnosti obrazu, určitý pocit chladu ale zůstal. Je to skvělý Haneke, není to můj oblíbený Haneke. ()
Severoněmecké Kukuřičné děti před 100 lety. Eine deutsche Kindergeschichte. Artovina až na půdu, protože mistr Haneke. A navíc je to černobílé, víte? 4/10 ()
Najnovší film od Hanekeho vo mne nahlodával zvedavosť a úprimne povedané pristupoval som k nemu skepticky. Dej je zasadený do obdobia spred 1.sv.vojny a je celý čiernobiely. Opäť je tu zobrazované násilie, resp. vyobrazenia toho najtemnejšieho, čoho je človek schopný. Jednotlivé postavy, ktorých je tentokrát pomerne veľa (dedina a jej obyvatelia), nedávajú možnosť vykreslenia každého z nich. Namiesto toho tu figuruje celá dedina ako kolektívny hrdina a jeho psychologické hľadisko. Neodmysliteľne je tu opäť násilie, ktoré však tentokrát nie je zobrazované explicitne, ako to zvyklo byť u Hanekeho predchádzajúcich snímkov. To dodáva celému filmu zvláštny hororový nádych. Napr. nočná scéna s odťahovaním mŕtveho koňa pri svetle od faklí je vôbec jednou z najlepších. Film ubieha výborným tempom a pohlcuje ako dobrá knižka, ktorú nechcete odložiť, kým ju nedočítate. ()
Opět se potvrzuje, že reálné motivy z běžných lidských osudů přinášejí opravdovější vnitřní zážitky, než vyfantazírované akční přestřelky létajících hrdinů. ()
Drama v jedné vesnici..velmi psychologické, velmi ostražité rozebírání konkrétních postav,ale upřímně ničím nijak vzdušné..klaním se za ohromující zážitek v podání kamer, stylu natočení, černobílý snímek vás opravdu vtáhne do období první světové..lze zde vidět snaha nekonvencí, a bizarností..stylizace naprosto úchvatná, jako by ten film nebyl natočen v dnešní době..ale jak říkám ničím mně nijak zvlášť nepřekvapil ani neupoutal..ale zážitek to byl to nemůžu popřít, jen trochu zbytečně zdlouhavý a tím u mně minusový.. ()
Hodně zvláštní, místy nudné, až do momentu, kdy se rozplétají vzájemné vztahy a nevztahy. Hlavně zpočátku jsem měla problém, kdo je vlastně kdo. Děsila mě doba přísných mravů a farář pro mě ztělesňoval největší zlo. Byl ke svým vlastním dětem neuvěřitelné tvrdý a krutý. Doktorovi jsem nejdříve docela fandila, ale opak byl pravdou. Násilné skutky měly až bizarní podobu. Vesnice jednotlivá traumata do sebe nasávala jako houba. Celkovou atmosféru umocňovala černobílost, to byla dobrá volba. Stejně tak herci. ()
Opravdu úžasný a zároveň strašlivý (a strašlivě smutný) film. Úžasný co se týká kamery, příběhu, hereckých výkonů a tvorby napětí atd. Strašlivý v poselství, které sebou nese. I přes délku filmu jsem se opravdu ani minutu nenudila, i když bylo od začátku jasné, kdo stojí za těmi zločiny. Muži jsou v tomto díle vyobrazeni opravdu v nejhorším možném světle - násilníci, agresoři, nucená autorita (skrze násilí a moc). Ale nikdo se nemůže divit, že se toto násilí (spojené s hloupými dogmaty a předsudky) přenáší na děti, které jsou jeho obětmi a ty jej přenáší opět dále a nakonec to zpětně ovlivňuje i jejich rodiče. Toto téma generačně přenosného násilí je opravdu velký problém i v současnosti, v tomto filmu opravdu mistrovsky vykreslené. ()
[3,5*] "I'm leaving so the children don't grow up in surroundings that are dominated by malice, envy, apathy and brutality." Mysteriózna dráma s ťaživou atmosférou, zaradená do zoznamu 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. Príbeh, vyrozprávaný pútavou formou prostredníctvom miestneho učiteľa, sa odohráva v rokoch 1913-1914 v zlovestnom prostredí fiktívnej dediny Eichwald, ktorá akoby predstavovala liaheň budúcej generácie nacistov. Okrem učiteľa (Christian Friedel) a jeho milej Evy (Leonie Benesch), ktorí tvoria veľmi sympatickú dvojicu, sa tu len veľmi ťažko hľadá postava, ktorá by nebola skrz-naskrz skazená. Obzvlášť odpudivý je fanatický pastor, čo tyranizuje celú rodinu (výborný Burghart Klaußner) a o nič menšie hovädo nie je ani ten podarený doktor. Tých postáv (výborne psychologicky vykreslených) je celkom slušná kôpka a každá z nich si so sebou nesie nejaké to svoje tajomstvo, ktoré postupne vychádza najavo. Celý ten temný a napínavý príbeh je veľmi vhodne zabalený do krásnej čiernobielej štylizácie. ()
Reklama