VOD (1)
Obsahy(2)
Film o láske medzi nevidomými ľuďmi. Lásky sú jemné, lásky sú smiešne, lásky sú aj slepé... Nájsť si pravé miesto a šťastie vo svete je neraz ťažké pre ľudí vidiacich. O čo citlivejšia je táto cesta pre nevidomých. Ich pohľad je v mnohých veciach základný a čistý. A často veľmi vtipný. Ich pohľad odkrýva „nevidené dimenzie“ toho, čo vlastne šťastie znamená. Film zobrazuje štyroch nevidomých protagonistov, prostredníctvom ktorých spoznávame ich vlastné príbehy lásky:
1. Nevidomý učiteľ hudby Peter je človek plný svojráznej fantázie. Rád počúva dobrodružné rozhlasové hry, ktoré ho vťahujú do svojho rozprávkového sveta. Peter so svojou ženou žijú milý vzťah medzi stenami malého bytu. Práve tam sa odohrá ich malý, veľký príbeh.
2. Nevidomý Róm Miro sa zaľúbi do takmer nevidiaceho bieleho dievčaťa. V jeho príbehu spoznávame jeho neľahký boj za svoju veľkú lásku.
3. Nevidomá Elena túži mať dieťa. Príbeh predstavuje ponor do cítenia budúcej nevidomej matky. Prežívame s ňou radosť i strach a hlavne veľkú túžbu a silu mať dieťa a vychovať ho. Čakanie na dieťa prináša jemné situácie naplnené radosťou aj otázkami.
4. Nevidomá tínedžerka Zuzka sa pokúša nájsť svoju prvú lásku. Spoznáva ju cez internet. Skrýva však svoje tajomstvo, že nevidí. Téma života nevidomých ma zaujala predovšetkým z dôvodu nahliadnutia do tajomstva ich života. Narodenie človeka do „tmy“ vyvoláva vo mne mnohé otázky existencie týchto ľudí. Tá najhlavnejšia otázka je, kde pramení v ich živote šťastie. Ich svet je ochudobnený o videnie, ale možno je duchovnejší... možno práve oni nachádzajú tú pravú podstatu šťastia. Nájsť si pravé miesto a šťastie vo svete je neraz ťažké pre nás vidiacich, o čo citlivejšia je táto cesta pre ľudí nevidomých. Ich život je v mnohých veciach základný a čistý. A často veľmi vtipný. Ich pohľad odkrýva „nevidené dimenzie“ toho, čo vlastne šťastie znamená.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (78)
Keď som ako malý prvý krát videl slepca prechádzajúceho cez cestu bez toho aby som vedel že je to slepec pokúsil som sa ho doma potajomky napodobniť. Prišla mi srandovná idea, že si zatvorím oči a budem len tak inštinktívne chodiť po dome. Vtedy som ale poriadne dostal po hube od dosť pevnej zárubne. Najlepšie na tomto dokumente je, že aj keď sú "zárubne" citeľné a je presekaný jasnými dverami so slušnou dramaturgiou autenticita dokáže presakovať aj skrz to. ()
Až na pár hluchých miest v príbehu som sledoval precíznu prácu Juraja Lehotského v odvíjajúcich sa životných úlohách slepých.Dokument možno dojme, možno len pohladí a možno si uvedomíme a pochopíme že šťastie je irelevantné. ()
První povídka je nejsilnější a nejlepší. Ostatní jsou ale také originalní a působivé. Slepé lásky jsou příkladem toho, že silný režisér natočí jakékoliv téma bez většího uzardění. Na poměry československé produkce vinikající počin, věřím, že venku bude mít úspěch, je totiž nadnárodní svým obsahem. Přeju mu spoustu ocenění a diváků... ()
Na Slovensku je to mimoriadnou udalosťou. Juraj Lehotský natočil krásny a hlboko emotívny slovenský film. Ďakujeme. Treba to brať tako ako to je teda akosi polodokumentárne a potom sa vám dostane pocitu, ktorý ste možno ešte nepocítili. Lehotský nám dáva krátko nazrieť do osudov štyroch "hrdinov" dnešného Slovenska, ktorí aj napriek svojho hendikepu riešia ľudské a každodenné problémy. Riešia ich však inak ako my ostatní, ich ´pohľad´ na svet je celkom iný, taký, aký ho my nikdy nemôžeme pochopiť. Režisér sa nám však snaží priblížiť slepých ľudí na dosah ruky a ukázať, že v podstate sme všetci takí istí. A darí sa mu to neskutočne krásnym spôsobom. Jediné čo trocha zamrzí, je čiastočná ( ale účelová ) nedotiahnutosť príbehov. Práve keď by sme chceli vedieť čo najviac príbeh skončí a necháva pracovať našu predstavivosť. Inak sa ale tomuto filmíku nedá čo vytknúť. Krásne, výstižné a pri niektorých scénach až dojímavé príbehy štyroch slepých ľudí v dnešnom svete. Najviac mi k srdcu prirástli poviedky o Elene a jej dieťatku a posledná o Zuzke, ktorá ide na svoje prvé a možno aj posledné rande. Ojedinelý zjav v slovenskom filme, Juraj, len tak ďalej. Aspoň niekto... ()
Film nie je vôbec slepý a lásky banálne. Ako debut viac než sľubné. Úspech v Cannes (cenu Medzinárodnej konfederácie artkín CICAE - Art Cinema Award 2008) je zaslúžený a hlavne na Slovensku pomohol ku slušnej návštevnosti vzhľadom k menšinovému žánru a návštevnickej mizérii na Slovensku. ()
Keď už unás nevedie cesta cez poriadný hraný film tak skúsime aspoň hraný dokument!A výsledok nedopadol až tak zle!Lehotský nám ponúka štyri zaujímavé pohlady do života nevidomých a snaží sa o stotožnenie s ich nelahkým životným údelom.Z príbehov mi bol asi srdcu najbližší ten o vztahu slepého romskeho mládenca a mladej takmer slepej dievčiny ale zaujala ma aj malá dcérka slepých rodičov,ktorá nahrádzala akoby jej rodičom oči a snažila sa im približovať svet okolo nich.Slepé Lásky sú naozaj zaujímavý a dojemný príbeh,ktorý aj napriek tomu že je spracovaný ako hraný dokument dokáže zaujať omnoho viac než takmer všetky slovenské filmy natočené unás za posledných niekolko rokov. ()
Mne to neprišlo až také úžasné, možno preto, že sa profesionálne pohybujem medzi postihnutými. Ale chápem aké pocity film vyvolal u zdravých ľudí. Keď som ako študent robil vedúceho letného tábora pre zrakovo postihnuté deti, šli sme cez Štrbu a asi tretina deciek mala slepecké palice. Babky na priedomí zalamovali rukami a skoro plačom volali: "Ach jaj, nebožiatka, chudiatka.." A decká sa ma vzápätí pýtali: " Prečo nás tie tety ľutujú?" A ja sa pýtam tiež, prečo?? ()
Laska je slepa. Nepotrebujeme oci, aby sme niekoho milovali. Ja som vsak potreboval trochu viac, aby som si zamiloval tento snimok. Neviem presne co, ale nieco mi v tomto filme chybalo a nieco bolo naviac (snova fantazia o podmorskom svete). Kazdopadne to je zaujimave nahliadnutie do sveta nevidomych. (MFF Bratislava 2008) ()
Ďalšia ukážka, že na Slovensku vieme celkom slušne a na úrovni tvoriť dokumenty. Táto téma vyžadovala odvahu a je dobré, že sa toho Lehotský nezľakol, hoc pár chýb by sa našlo. Celkovo treba byť pri sledovaní čulým, lebo niektoré pasáže spadajú do miernej nudy, ale je to tým, že ľudia sú slepí a niekedy skúpi na slovo. Z týchto štyroch príbehov sa mi páčil príbeh Róma Mira, ktorý sa nebál bojovať o svoju lásku. ()
Ďalší z dobrých slovenskych dokumentov, vrelo každému odporučam. Štyri silne príbehy, ktoré vas dostanú a prinutia sa zamysliet nad protagonistami. Či už to je príbeh o Elene na ktorej vidiet radosť z očakavaného diaťaťa a zároveň obavy, alebo skoro až romeo-juliovska romanca v pribehu Miro, jednoducho radost pozerať. Celé toto dielo nemá žiadné hluché miesta, príjemná je animomavá sekcia (dúfam, že jej tvorca niekedy v podobnom duchu este niečo natočí). Jedine minus je pre mňa, že tato animovana vsuvka bolo len pri príbehu o Petrovi. Chcel som viac aspon v 4. poviedke Zuzana. Takze vsetci smelo do kina a podporte slovensku tvorbu tu si to na 100% zaslúži. ()
Nedokážu hodnotit po dokumentaristické stránce, moc dokumentů jsem neviděl a ani nevím, jestli se dají nějak porovnávat. Každý vychází ze svého tématu, které už samo režiséra hodně svazuje a ten se stává jen zaznamenávatelem. Nicméně v zaznamenávání musí být mistrem, aby uchopil a nepokřivil křehké poselství, nedejbože rozdrtil a slepil do svojí vize... Slepé lásky jsou zajímavé, člověk si může uvědomit spoustu věcí... ()
vcera som dal len 4 ale po rozmysleni ze sa na nase pomery jedna o cosi vynimocne dnes prehodnocujem na 5 dakujem za prijemne zastavenie sa i v nasom jazyku ()
Počul som o tomto filme a vedel som, že musí byť úžasný, ale keď som ho zhliadol, tak je to neskutočné, že sa niekto podujal na zachytenie sveta nevidiacich. Je zaujímavé sledovať ako sa oni vysporiadavajú so svojimi problémami, trápeniami, ale aj šťastím. Zvláštne ako si dokážu poradiť s každodenným životom. To, čo je pre nás samozrejmosť, si oni uvedomujú a berú to ako súčasť svojho života. Veľmi pekný film. ()
Výbornej dokument. Spousta dojemných, milých a něžných scén (kino), místy až úsměvných, absurdních, skvělá kamera... Zachyceno prostě, přirozeně, bez citovýho vydírání. Vyzní to v souvislosti s tématem blbě, ale... Nutno vidět... :-) ()
Hodně filmů má v sobě potenciál dojmout, přivést člověka k hlubšímu zamyšlení, ale z těch všech mě tento zasáhl nejvíc, nejniterněji. Nejsilnější byl asi příběh slepé holky, se kterou se její spolužáci moc nebaví a kterou nejvíc ze všeho baví chatovat na internetu (má počítač se zvukovým výstupem textu). V dalších záběrech je s kamarádkou na plovárně a ptá se jí, jestli jsou tam i nějaký mladý kluci a jestli jsou pěkný :-) Můžu říct, že tenhle film mě trochu změnil k lepšímu, snad teď budu mít víc soucitu k utrpení nebo k handicapům ostatních lidí. ()
Dokumentárny film režiséra Juraja Lehotského z roku 2008 prináša pohľad na štyri príbehy nevidiacich ľudí. Okrem ich bežného každodenného života nazerá dokument najmä na aspekt lásky a to, akú podobu v ich životoch práve táto najsilnejšia ľudská emócia má. Odlišnosť príbehov a protagonistov, ktorých jediným spojovateľom je práve zdravotné znevýhodnenie, predstavuje pre diváka zaujímavý pohľad hneď z viacerých hľadísk. Tým dominantným je samozrejme zachytenie pocitov v spojitosti s láskou, ktorú postavy v dokumente zažívajú alebo po ktorej túžia. Obavy, očakávania a prekážky s ňou spojené zachytáva autor veľmi citlivo a vnímavo, pričom obraz v tomto prípade dokonale nahrádza tisíce zbytočných slov. Statický záber na niektorého z účinkujúcich, ticho hľadiaceho pred seba, s očami nevidiacimi, ale kdesi za nimi s množstvom skrytých emócií, totiž sám o sebe dokáže povedať veľa silného. Schopnosť takto pôsobiť na diváka má vo filme hneď niekoľko scén. Druhým výrazným faktorom, vďaka ktorému dokáže Lehotského počin zaujať, je zachytenie bežných činností nevidiacich ľudí. To, akým spôsobom ich dokážu vykonávať, si zaslúži maximálny obdiv. Divák si tak zároveň uvedomí, aké má v živote šťastie, že vidí a môže tento film (alebo prakticky čokoľvek iné) sledovať. Slepé lásky sú dokumentom, ktorý zároveň miestami koketuje aj s fikciou. Jeho (snáď autentická) dokumentárnosť však predstavuje dominantný prvok, ktorý stavia na silnej téme a pozoruhodných príbehoch jeho protagonistov. Celkovým spracovaním výraznejším spôsobom nevyniká, ale to v konečnom dôsledku nijako neznižuje kvalitu jeho námetu. ()
Úžasný dokument...úžasný pohled na to, že i přes nepřízeň osudu je člověk schopen najít někoho, kdo při něm bude za každých okolností stát. Velmi emotivní záležitost... ()
Jemne spracované veľmi zaujímavé a citlivé téma. Štyri silné príbehy, hoci trocha nutne prikrášlené (tým nemyslím sčasti animovanú scénu z jazera, skôr to myslím tak ako v dokumentom o divokých šelmách, kde im vypúšťajú korisť takmer pred nosom, aby mohli natočiť parádnu naháňačku), to však len prospelo gradácii, lepšiemu vyjadreniu a podaniu jednotlivých príbehov a hlavnej titulnej téme - Slepé lásky, či lepšie povedané lásky "očami" slepých. ()
Po projekci filmu na Letní filmové škole v Uherském Hradišti proběhla beseda s producenty. Těm, kdo neměli šanci se zúčastnit, můžu prozradit, že Petr pokračuje v učení, Elena spokojeně vychovává své zdravé děti, Mirovi se narodila slepá holčička a Moničina rodina s mladými rodiči kvůli Mirově romskému původu nemluví. Zatímco zmínění hrdinové už svou lásku našli, Zuzana (ač zamilovaná do zvukaře filmu) stále loví ve virtuální síti. ()
Nádherný film, který vás naplní emocemi. Občas trochu násilně, ale většinou právě naprosto nenuceně, což se mi velice líbilo! ()
Reklama