Réžia:
Sam MendesKamera:
Ellen KurasHudba:
Alexi MurdochHrajú:
John Krasinski, Maya Rudolph, Melanie Lynskey, Allison Janney, Jeff Daniels, Catherine O'Hara, Maggie Gyllenhaal, Josh Hamilton, Bailey Harkins (viac)VOD (2)
Obsahy(2)
Burt a Verona spolu žijí už dlouho. Jejich společný svět je skromný a neokázalý, nemají dokonce ani vlastní dům. Teď však Verona čeká dítě, a tak musejí najít vhodné místo, kde by se mohli usadit a začít rodinný život. Když se vydají na cestu za novým domovem, nemají zdaleka tušení, co všechno je může potkat! Tvůrce oscarového dramatu Americká krása Sam Mendes dokazuje svěží vztahovou komedií pověst režisérského chameleona, který střídá žánry a neztrácí autorskou identitu. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (465)
44. MFF KV .. Scénář: Dave Eggers, Vendela Vida .. Mendes cestuje. Překvapivě civilně. Překvapivě vtipně. Překvapivě příjemně. ()
Pátý film Sama Mendese, patý film, který je úplně jiný (a to nejen žánrově) a pátý takřka dokonalý režijní počin. Jak to ten chlap dělá, že mě pokaždé takhle dostane?:-) ()
U Away We Go jsem si opravdu nebyl jistý, jestli na film mám jít. Ano, Mendes je sice Mendes, ale trailer mě z nějakého důvodu vůbec nezaujal a tak jsem byl předem raději dost skeptický. Nakonec jsem však udělal dobře. Původní premisa suché a nezáživné životní road movie se naštěstí ukázala ve velké míře jako chybná. Většina vtipných scén i dialogů totiž dopadla na úrodnou půdu, pravda, některá místa jsou trochu přetažená či bláznivá, ale jinak jsem si na kvalitní zážitek při sledování filmu nemohl stěžovat. Krom té zábavné stránky snímku potěší zejména souznění hlavní dvojice a jejich příhody na strastiplné cestě při hledání domova. AWG má na rozdíl od většiny dnešních filmů podobného žánru ještě jednu podstatnou přednost a tou je nálepka chytré komedie podobně jako jsou např. filmy od Woodyho Allena (tedy alespoň některé). Pocit naplněného štěstí na závěr je nakonec jen třešnička na dortu. (8/10) [MFFKV 2009] ()
Jestli mám nějaké pravidlo, kterým se řídím při udílení pětihvězdí, tak je to pozorování výskytu husí kůže během sledování. U Away We Go mi naskočila v podstatě u každé scény s nějakou písničkou v pozadí, takže velmi často. Dějově to sice opravdu moc objevné není, ale Mendesův velice jemný a citlivý přístup k vyprávění dělá z obyčejného a "řvavě nezávislého" komediálního dramatu něco víc než jednohubku, na kterou by šlo přes noc zapomenout. Tam, kde se české komedie plné obyčejných českých lidiček snaží působit jako ze života, Mendesova novinka přesně takhle působí, a to i přes skutečnost, že se v ní ti klasičtí obyčejní lidé, kteří by nám byli povědomí, (téměř) nevyskytují. Away We Go mě upoutalo hned v několika směrech - co se komediální stránky týče, vítězí scéna s kočárkem, pro ne moc často zastoupené obrazové hrátky válí odlétající letadlo, tragická složka zabouří v baru a vyvrcholení v podobě romantiky nastane na trampolíně a v novém domově. A ne náhodou jsou tyto momenty chytře rozmístěny odděleně v průběhu celého snímku. Takhle prostě vypadá film, kterého se ujal člověk, jenž přesně ví, co dělá. Původně jsem chtěl dát 4*, neboť se mi při sledování zdálo, že poslední dvě epizodky ztratily tempo a humor, ale zpětně si uvědomuju, že měly v příběhu své nezastupitelné místo a závěr by bez nich správně nefungoval. 9/10 PS: A nejzajímavější na tom je, že se z Mendesovy trilogie rodinných dramat (American Beauty, Revolutionary Road, Away We Go) nedá jednoznačně vybrat to nejlepší, protože každé je úplně jiné, s ostatními neporovnatelné. ()
Výtky, které k filmu mnozí jistě budou mít, jsou dozajista oprávněné, ale pro tu dokonale pozitivní atmosféru nemůžu jinak. Mendes se svým způsobem vlastně motá furt kolem toho samého, ale zase je to trochu jinak, zase trochu o něčem jiném a zase mu to (u mě) vyšlo. Tentokrát vyhrál tím, že vsadil na ‚obyčejnost‘ děje a fantastické herce. Devadesát minut hlazení po duši, s bonusem překrásného závěru. ()
Prostě a jednoduše: čekal jsem něco úplně jinýho. Sam Mendes je dobrej režisér, ale tenhle film mě rozčiloval od začátku do konce. Rozčilovaly mě postavy (a to snad všecky), rozčiloval mě příběh, rozčilovalo mě i to, že ti dva hlavní herci cestují světem a potkávají jednoho debila vedle druhýho, přitom oni se tváří naprosto v pohodě. Bylo to celý hrozně praštěný, alespoň ta hudba tu nudu trošku kryla. ()
║Rozpočet $17miliónov║Tržby USA $9,451,946║Tržby Celosvetovo $14,899,417▐ len artoví šunt /20%/ ()
To, co chybalo Americkej krase, Ceste do zatratenia, Marinakovi a Nudzovemu vychodu, dotiahol Sam Mendes do dokonalosti v Away We Go. Tak neskutocne inteligentne dialogy zo zivota, uzasny vyber hudby a postav, humorne situacie a prupovidky? "Burt, Burt... I reject your aggression. I reject your unbelievable bullshit!" Srdce mi skakalo radostou, a to ma Burt ani nemusel naschval strasit a nadavat mi: "You cuntsucker!" :) Co viac k tomu dodat, scena na trampoline je jedna z najsilnejsich, ake som kedy videla. Tolke stelesnenie lasky a suznenia dvoch postav je snad naozaj mozne iba vo filme, ale o to viac nas to prinuti rozmyslat o tom, kde robime chybu a ako sa k takej partnerskej dokonalosti dopracovat. "Do you promise to let our daughter be fat or skinny or any weight at all? Because we want her to be happy, no matter what. Being obsessed with weight is just too cliché for our daughter. Do you promise, when she talks, you'll listen? Like, really listen, especially when she's scared? And that her fights will be your fights?" Sam Mendes je dokazom rezisera, ktory vezme neznamych hercov, s krasnym nametom a vytvori z neho male-velke dokonale dielko, ktore sa razom stane pre mnohych synonymom krasy, stastia, spokojnosti, lasky a oddanosti. ()
Po (z mého pohledu) nezáživném Nouzovém východu obrovské překvapení. Zítra jdu podruhé a plná palba není v nedohlednu. #2: Závěrečná scéna mi sice pořád přijde maličko natahovaná, ale jinak maximální spokojenost. Rozhodně jedna z nejlepších komedií roku, která válí i v rovině romantické a dramatické. A při scéně s kočárkem se tleskalo i napodruhé :-) ()
Sam Mendes opisuje zvláštní autorskou dráhu, vlastně zcela opačnou než většina ostatních amerických režisérů, ve svém pátém filmu se vydává od hollywoodských velkoprodukcí na nenápadnou cestu k nezávislé kinematografii. Marginální rozpočet, místo velkých hollywoodských hereckých es neokoukané herecké tváře, jednoduchá story. Skoro to vypadá, že si elitní režisér chtěl vyčistit stůl i hlavu. Ona se to také špatně zvyšuje umělecká laťka, když hned na začátku své kariéry natočíte svůj nejlepší film. Tenhle úkrok je vlastně celkem logický. Sam Mendes výborně využil road-movie, tuhle velmi populární formu nezávislého filmu, a jeho koncept projet se Amerikou jako obludáriem je opravdu originální, to neuvěřitelné panoptikum podivných existencí a jejich ještě podivnějších rodin vzešlých z amerického multikulturalismu a akceptování odlišnosti vedoucí v jisté nadsázce ke světu abnormálně trhlých lidiček, ta americká multi-kulti odysea, je jedním z nejoriginálnějších pojetí subžánru, s jakým jsem se kdy setkal. Už sám ústřední pár je vzorem ulítlosti, dobře vystihující premisu, že každý člověk je naprostý originál, což ovšem v západní civilizaci vede k jakémusi životnímu absolutismu, což dobře ilustrují rodiny, skrze něž vede cesta Burta a Verony - sebestředně ukotvení sluníčkoví Burtovi rodiče, Veronina neskutečně afektovaná sestra (odpusťte mi ono slovo, ale nelze ji lépe charakterizovat než jako opravdu neuvěřitelnou krávu) a její vyhořelý muž, snobsky pozitivní pár odmítající kočárky a ulítávající na laktaci a rozmnožování mořských koníků, celkem sympatičtí spolužáci z Vancouveru s potlačovanou rodinnou tragédií či aktuálním rozpadem manželství poznamenaný Burtův bratr. Přehnaně liberální svět vede k rozostření jistot a pevných bodů, tím se nakonec pro naši dvojici stává místo, kde má jeden z nich kořeny. A to je možná jedno z klíčových poznání filmu - to, co hledáme, jsou zpřetrhané vazby k místu, k tradici, ke kontinuitě, k rodu...hledáme své kořeny. Ať už je zpřetrhalo cokoliv, zrychlená doba, přehnaně progresivní civilizační trendy, ono vyvýšení svých hodnot a životního stylu nad všechny ostatní, nebo třeba tragédie v rodině, ať už tím myslíme neštěstí, smrt rodičů nebo dítěte, či rozvod a ztráta kontaktů s jedním z rodičů...známe to i tady, uprostřed Evropy, náš svět se mění a my se budeme muset změnit s ním... Výborná komedie, překvapivě hluboký a dobrý film, byť na nejlepší Samovy opusy (myslím tím samozřejmě především Americkou krásu) nemá... ()
Srdcovka, byť spíše Mendesova než moje, o tom, že život po třicítce nemusí být jen stres ve všech svých variacích na "a co se životem dál". Prostě takový pohodový prequel předchozího Mendesova počinu. S tím rozdílem, že hlavní dvojka jsou sympaťáci jakých se po plátnech pohybuje setsakra málo, takže jsem jim ze srdce přál, aby se nakonec na adrese Revolutionary Road přeci jen neusadili a nalezli tak lepší společný osud než-li Frank a April Wheelerovi. ()
Hodně nezávisle působící filmek jakých je dneska plno. Ústřední duo jsou sympaťáci a nikomu určitě nebude vadit se na ně 98 minut koukat. Nejvíc mě pobavila návštěva u dementních hippie odpůrců kočárků. Prostě příjemný filmeček s možná až moc vyměklým soundtrackem. ()
Je to tu pro nás jako stvořené…. Ale popořadě. Začínat film sexem je nezvyklé. Ovšem jak jinak než podle ,,ehm“ příchuti můžete poznat, že čekáte potomka. A začít tak cestu, která má pomoci určit ne otcovství, ale kde že vlastně je nejlepší ,,být doma“. Tento šťastný pár se postupně setkává ,,s těmi ostatními“ a o tragikomické situace, které sice nenahradí požitek ,,orálu“, ale mají originalitu není nouze. Životní moudra druhých nakonec vedou k ujištění, že mít děti a rodinu, znamená být lepší než vás vůbec napadlo. A také, že všude dobře, doma nejlíp. Protože domov je tam, kde se cítíme dobře. Další film o vztazích, jen není tak agresivní jako Nouzový východ a ve kterém je vše co obdivovatelé S.Mendese očekávají a odpůrci nenávidí. Já jsem někde uprostřed. PŘÍBĚH **** HUMOR ** AKCE ne NAPĚTÍ * ()
East of Eden revival. Další servírování tzv. životní partnerské pravdy skrz filmové médium- v podstatě stejně šablonovité jako kterákoli velkostudiová komedie- jen se to zdobí přívlastkem indie, takže tam místo lidí z plakátu civí poměrně oškliví (nebo zajímavě krásní?) a podivní ztroskotanci, kteří říkají ošklivá slova a pěstují maximální sexuální otevřenost. Navíc trpí i obvyklým paradoxem- Mendesova Amerika působí jako důsledná antireklama na rodinu, na děti, na manželství, na příbuzné, na kamarády, ba i na airolinie....ale přesto se nám usilovně snaží dokázat, že právě ústřední duo bude tou šťastnou výjimkou středostavovské mizérie. Ze sálu mizeli nadšení diváci, co měli pocit, že viděli něco tzv. "ze života" a projevovali nadšení nad tím, jak je ta folková muzika děsně alternativní, jak jsou postavy oživlí sousedé odvedle. Asi jsem na tento typ naivistické deprese moc optimistický a bezstarostný tvor. Možná proto, kým jsem, možná proto, s kým jsem, možná proto, že můžu být všude doma :) ()
Soundtrack Alexi Murdoch: 1. All My Days [4:57] ,2. Blue Mind [5:45] ,3. What Is Life - George Harrison [4:24] ,4. Song For You [4:38] ,5. Golden Brown - The Stranglers [3:30] ,6. Towards The Sun [4:40] ,7. Meet Me In The Morning - Bob Dylan [4:21] ,8. Breathe [4:18] ,9. Wait [5:59] ,10. The Ragged Sea [3:19] ,11. Oh! Sweet Nuthin' - The Velvet Underground [7:28] ,12. Orange Sky [6:18] ,13. Crinan Wood [5:45], ()
Mendes v minulym filmu ukazal zkurveny manzelstvi a tady to vzal presne z druhy strany. Hlavni dvojka se miluje, vicemene nemaj zadny problemy, za celej film se ani jednou nepohadaj, proste idylka. Bohuzel celej film ma desne uspavaci tempo, kdy hlavni dvojka nekam dojede, pokecaj s pribuznejma nebo kamosema a zase jedou dal, dialogy jsou obcas vtipny a to je asi tak vsechno. Ve filmu se nic moc nedeje, ne moc znamy herci nehrajou nic extra, ale pusobi prirozene a celej film si tak pomalu plyne od nikud nikam. Diky Mendesovi se na to kouka vcelku prijemne, natoceny to je ocekavane perfektne, jenze na podobnou latku je Mendese skoda, zatim jeho nejhorsi film za slabsi 4*. ()
Po kratším úvodním nádechu jsem najednou zjistila, že mně je s Burtem a Verenou báječně. Tak příjemná atmosféra, která mezi nimi byla po celou dobu a ještě silněji vyčnívala při návštěvách jejich trochu ulítlých známých, jsem dlouho nezažila. Naprosto neznámí hlavní protagonisté byli moc fajn a obzvlášť sympatický byl John Krasinski, který hrál úžasně přirozeně. Maya Rudolph pak vynikla hlavně ve finální části celého jejich putování po americkém kontinentu. Nejhezčí návštěva byla asi u Ellen, kterou hrála opravdu moc roztomile Maggie Gyllenhall a na jejich Domov Kontinuum bych zareagovala naprosto stejně jako Burt s Verenou. K tomu všemu skvělý soundtrack a na konci krásný domov, kam bych se okamžitě nastěhovala taky. Sam Mendes u mě zabodoval na jasnou pětku. ()
"Potřebujeme být blízko někoho, koho známe, takže můžeme jet kamkoliv." Sledovat párek zoufalců Burta s Veronou, kterak vyrážejí hledat nový domov u nevšedních známých a příbuzných po ose Phoenix - Tuscon - Madison - Montreal - Miami - domov, mne nevšedně ponudilo. Pominu-li skutečné zhovadilosti typu, že jen absolutní trubka může v šestém měsíci těhotenství cestovat bez těhotenské průkazky, tak mne nejvíce zamrzelo to, že všechny navštěvované osoby sice byly podivné, ale opravdovou zábavu jsem zažil jen u antikočárkové "sestřenice" L. N. Celé to tedy vyhodnocuju jako bloumající utahanost, která mne absolutně neoslovila a těch pár fórků to nezachránilo. ()
Nouzový východ mě zasáhl víc, ale i tak je tohle hledání domova fajn. Moc hezký závěr. ()
Zdánlivě obyčejné, střídmě natočené dílko, decentního a skromného stylu (trochu mě však mrzí, že tohle je první film, kde se Mendes vizuálně nepředvedl), dobře balancující na hraně lehké komedie a existencionálního dramatu. Film skutečně plně nespadá ani do jedné kategorie, je příjemně milý s výborně načasovanými vtipy (geniální "Your fucking uterus is motherfucking secret?"), byť menšího počtu, i vážnějšími života-hloubavými pravdami a inteligentními dialogy. Boužel příběh už není natolik silný, aby zvládl promluvit do duše, či emocionálně sestřelit... Lehce splachovací zážitek. 7/10 ()
Reklama