Réžia:
Kelly ReichardtKamera:
Sam LevyHrajú:
Michelle Williams, Wally Dalton, Will Patton, Larry Fessenden, M. Blash, John Robinson, Gabe Nevins, Will Oldham, Deirdre O'Connell, Barry Seltzer (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Wendy a její fenka Lucy tvoří nerozlučnou dvojici, která cestuje přes Spojené státy. Cílem jejich cesty je Aljaška, kde by Wendy chtěla pracovat. Film ukazuje drama několika dnů, během nichž Wendy nešťastně uvízne v malém americkém městečku, kde se jí rozbije auto. V témže dni se také ztratí Lucy. Dívka se rozhodne setrvat na místě tak dlouho, dokud fenku nenajde. Je však ve finanční nouzi a během hledání si uvědomuje velkou zodpovědnost, kterou za svého psa má. Poznání, ke kterému dospěje, ji staví před kruté a zásadní rozhodnutí. Wendy a Lucy je nezávislý film, který dokáže malým množstvím výrazových prostředků zobrazit velké existenční drama. K jeho přednostem patří i autentické herectví. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (87)
Dievčina Wendy je white trash ako vyšitá. Ale biely odpad takého typu, ktorý veru Trumpa určite nevolí. Totálne na dne, prázdna, bez všetkého. Svojím spôsobom neuveriteľne sexi. Zaujímavou ju robí zrejme práve tá bezvýchodiskovosť jej situácie. K úplnej dokonalosti jej chýba len to, aby sa úplne k ničomu nefixovala. A to kazí práve ten pes. ()
Mladé ženě bez domova a bez práce (a bez minulosti, o které bychom věděli) zůstalo v důsledku ekonomické krize pouze auto a pes, fena Lucy. Auto se porouchalo a oprava bude zřejmě stát víc, než si může dovolit (nemůže si dovolit nic). Když se Wendy v supermarketu pokusí pro Lucy ukrást pár konzerv s psím žrádlem, je zadržena a odvezena na policii. Po návratu k obchodu zjišťuje, že Lucy zmizela. Nemá peníze, auto ani psa. Jediné, co jí zbývá, je naděje, že najde psa i práci a nebude muset ustavičně řešit, kde složit hlavu a jak získat něco k snědku. Chmurné sociální drama se vyznačuje poměrně volnou dramaturgií, vytvářející dojem, že hrdinka pouze reaguje na situace, které se jí přihodí, namísto toho, aby sledovala určitý cíl a naplňovala tím větší scenáristický plán. Interakce Wendy s okolím, zohledňovaným i zásluhou distancovaného snímání Michelle Williams a ambientních zvuků (nahrazujících nondiegetickou hudbu), je přitom klíčová. Pomáhá pochopit proč je film řazen do cyklu neo-neorealistických dramat o hrdinech žijících, zpravidla vinou systému, v němž pro ně není místo, v ustavičné nejistotě, jak přežijí den a co s nimi bude dál (viz také filmy Debry Granik a Courtney Hunt). Samozřejmě nejde o nahodilé vršení okamžiků (stejně jako o něj nešlo v poměrně klasicky vystavěných filmech italského neorealismu). Reichardt pouze dokáže z jednoduchých scén, zpravidla podrobně zachycujících určitý proces, budovat emocionálně vrstevnaté vyprávění, přenášející na nás alespoň část existenční tíhy jejích hrdinek. Její filmy jsou nenápadné, zdánlivě se v nich nic nestane a na rozdíl od jiných festivalových dramat nenabízejí výraznou pointu nebo katarzi, ale svou pravdivostí, přesností a melancholickou náladou se vám dokážou pomalu dostat pod kůži a zůstat s vámi ještě dlouho po skončení. 80% ()
Nezávislost je jedna věc, ale když se to přežene, tak je těžký se tomu podvolit. Wendy a Lucy je hodně volnej film. Kolikrát překvapí jen samotnými dialogy, který na jednu stranu nejsou vůbec snadný, ale na druhou stranu popisujou život. Víc hvězd bych tomu dát nemohl, ale na těch 80 minut to dokázalo zapůsobit. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $865,695║Tržby Celosvetovo $1,192,314║ ()
Prvý raz som tento film videl na preskačku na ČT 2 vo filmovom klube krátko pred polnocou. Už som zaspával, ale naplno som spánku oddať nemohol, lebo som (budúcu) pani manželku viezol o polnoci do roboty na nočnú. Niečo rozprávala, ja som ležal na gauči, jedným okom som driemal a druhým som sledoval televízor. Práve dávali Wendy a Lucy. Nijako extra konkrétne som si na to potom už nepamätal. Ale v spomienkach mi utkvel ten pocit, ktorý som z filmu ako z celku mal. Ten pocit bol veľmi príjemný. O cca 5 rokov neskôr ma to dožralo, zohnal som si film, nahnal som (už) manželku pred televízor a pozreli sme si to. A, nuž, hm, nuda. Nekonečné dialógy alebo naopak dlho sa nič nedeje a scéna sa norí do rozčuľujúceho ticha, kedy dávate VOLUME na plné, lebo si myslíte, že ste asi prisadli ovládač a zvuk sa znížil na minimum. Do toho nekvalitná kamera, ošarpané a ponuré americké predmestia, na ktorých skapal pes (pardon) a kde nie je žiadna robota, takže prekvitá chudoba a z toho vyplývajúce príšerné sociálne podmienky. Kameraman celé minúty sníma mlčiace postavy, o ktorých sa nič nedozvieme. Celé je to vytrhnuté z kontextu, začína sa to uprostred príbehu (bez toho, aby ste poznali začiatok) a končí sa to otvorene a v podstate „nijako“ (chcelo by sa povedať filozoficky a umelecky). Tešil som sa aspoň na psa, ale chudák Lucy tu veru toho veľa nenaštekala. Hlavná ľudská postava rozporuplná – Michelle Williams ju zahrala pôsobivo, na strane druhej ide o nesympatickú osobu. Stále hovorí o Aljaške, ale zjavne je v živote stratená, nič dobré ju nečaká a teda je azda lepšie, že príbeh končí predčasne, lebo z tohto zjavne happyend nikdy byť nemohol. Ak sa aj Wendy nejakým zázrakom dostane na vysnenú Aljašku, prinajlepšom sa zamestná ako barmanka v striptízovom bare. Potešili ma aspoň pekné postavy Willa Pattona (majiteľ autoservisu) a Wallyho Daltona (SBS-kár). Naopak, pošuk Larry Fessenden (zároveň producent filmu) je WTF (nepochybujem o tom, že presne taký dojem aj vyvolať mal, ale pozerať sa naňho nedá). ()
Já tyhle depresivní, smutný, beznadějný filmy nějak nemusim. Navíc kdyby se z toho mělo vybrat jenom to důležitý, tak to vystačí možná tak na 20-30 minut. Zbytek je o ničem... ()
Wendy a Lucy neustále jakoby osciluje mezi narací omezenou a narací vyprázdněnou. O hlavní postavě divák neví v podstatě vůbec nic, snad jen to, že spolu s fenkou Lucy cestuje na Aljašku za prací. Během filmu se divák již pouze dozví, že Wendy má v Indianě sestru a švagra, nicméně důvod cesty vyřčen nebude. Touto informační "nouzí" ale divák netrpí, protože je vyprávěním filmu neustále směřován k vnímání aktuálního okamžiku - naprostého pocitu beznaděje a zmaru, do kterého se Wendy dostává. Velmi intenzivní zážitek! P.S. Film, který bych toužil natočit, kdybych toužil filmy točit. ()
Michelle Williams je přes svůj věk zkušenou veteránkou americké kinematografie, s troškou nadsázky by se dala nazvat princeznou americké nezávislé scény. Svým talentem v pohodě utáhne hlavní roli a tu střapatou holku, která se jen tak toulá, přežívá a kašle na budoucnost, jí věříte. Příběhy o kamarádství člověka se zvířetem patří ke spolehlivým tahákům a ta správná dávka emocí se najde i v tomhle snímku. Potíž je ale se scénářem, který je trochu prázdný a moc důvodů ke spokojenosti nenabízí. Jako závěrečná práce studenta filmové režie by to bylo na pět hvězdiček, ale jako drama dospělého tvůrce je to přece jen trochu málo. Celkový dojem: 60 %. ()
Až na úplnou kost čisté, lidské drama natočené se vší svou syrovostí a dopadem. Tomu se nedá říct ani odvaha, vydat se úplně sama s téměř nepojízdným vrakem a s minimem financí na cestu přes celé Spojené státy za lepším životem. To je bláznovství. Jste nikdo, nikoho nezajímáte, sami musíte pykat za své chyby, bojovat se svým strachem, s beznadějí, se zodpovědností za svého věrného psa a činit opravdu ta nejtěžší rozhodnutí ve vašem dosavadním životě. Překvapil mě závěr, ale tak ... člověk si může ledasco domyslet, že. ()
Ještě ne opus, ale vybroušená etuda. Předpokoj k Meek's Cutoff. Vůbec nemyslím, že režisérka je minimalistická, spíše minuciózní, a to je velký rozdíl. ()
Protože to bylo svobodný! Protože tam byla jedna, ale i druhá strana mince! Protože ten pes měl nádherný oči! Protože vlaky patří k mým oblíbeným dopravním prostředkům, leč mnohokrát váznou! Protože bez práce nejsou koláče! A hlavně: protože Michelle Williams je perfektní herečka!! Wendy a Lucy a jejich cesta na dno s klackem a obojkem. Prostě americké nezávislé léto. ()
Pamatuju si, jak kolem mě film svého času jen tak prošel a nic moc ve mně nezanechal. A taky si pamatuju, jak už se to při druhé projekci neopakovalo a celá ta nenásilná bezvýchodnost a civilnost mě úplně pohltila. Někdy mám pocit, že chci sledovat jenom filmy jako tenhle. ()
Krást se nemá! ()
Už dlouho ve mně žádný film takhle nedozníval. I několik týdnů po zhlédnutí se k němu neustále vracím... Jak je u Kelly Reichardt zvykem, jde o velmi minimalisticky vystavěný snímek, u něhož lze spekulovat i o jeho politickém přesahu (sama Reichardt ho označuje jako postkatrinovský film). ()
Skvělý film, který jsem sledoval s nemalým zájmem. Představuje dosti neradostnou podívanou, protože ukazuje Ameriku v jedné z jejích nehostinných poloh - tohle je filmová zpráva ze světa lidí s neútěšnou přítomností a žalostnými vyhlídkami. Světa, kde je člověk rád za jakoukoli práci a kde je k životu na ulici už jen malý krůček. Herecky vynikající Michelle Williams zde ztvárnila postavu, o které vůbec nic nevíme - trochu se poodhalí při telefonátu s rodinou a dialogu s partičkou podobných vyděděnců jako je ona, jimž svěří svůj cíl dostat se na Ajlašku za prací, ale co je vlastně zač, jakou má minulost, odkud pochází a před čím utíká (utíká?), to se za celou dobu nedozvíme, a divák si to může jen domýšlet. Což je filmový přístup, který mi je sympatický, protože otvírá dveře vlastnímu přemýšlení nad sledovaným obrazem a výrazně individualizuje filmovou percepci tím, jak tam každý najde něco jiného - tohle je podle mě film, u něhož pravděpodobně nenajdeme dva lidi, kteří by ho vnímali zcela identickým způsobem. Pro někoho to bude k uzoufání nudná ukázka nezávislé filmařiny, pro jiného možná dojemná storka o tom, že lidi bez peněz by neměli mít psy, a další tam třeba zase najde generační výpověď eskapistů, kteří před zpackaným životem a vlastní minulostí utíkají co nejdál. Filmová Wendy si se svou situací poradí po svém a nezbývá, než jí držet palce - a dlouze se domýšlet, jak by asi její osudy mohly dále pokračovat. Tohle je film, který ve vás bude v optimálním případě doznívat hodně dlouho. ()
Ten film každou ďalšou scénou stále viac láme srdce. ()
Na Wendy a Lucy vidím hlavné neduhy festivalovej produkcie. V hlavnej úlohe najlepšie socka, ktorá vzbudzuje súcit, pokiaľ sa nejaký zamestnanec chová podľa pravidiel, tak ho ako diváci hneď odsúdime. Pritom v realite by sme sa zachovali rovnako a takéto socky odsudzujeme. Problém je v tom, že takto inteligentní a milí takmer bezďáci skoro vôbec neexistujú, režiséri vytvárajú postavy asi podľa ľudí zo svojho okolia, myslím podľa povahy, ale vtelesňujú ich do úplne iných postáv z iných sociálnych vrstiev. Kupodivu mi to tu nijako zásadne nevadí, asi preto, že nie som takouto tvorbou extra zvlášť zavalený. Navyše americký nezávislý film všetci milujeme, Michelle Williams nezakryje svoj šarm ani v tomto outfite a sú tu aj tie nevinné psie oči.... ()
Ja neviem, čím to je, čo v tom je, kde je "pes zakopaný", že ma táto na pohľad banálna bájočka o dievčati a jeho psovi dokázala tak dokonale okúzliť... ()
Strohá, minimalistická road movie o jedné vysněné cestě na Aljašku. Asi o čtyřech hercích, z toho jedné tradičně výborné Michelle Williams. Nenápadnej, milej film, ale stačí ho vidět asi jednou za život. ()
Číra obyčajnosť, ktorá ma ale bavila celých 80 minút. 3,5* ()
Reklama