Réžia:
Richard QuineHudba:
Nelson RiddleHrajú:
William Holden, Audrey Hepburn, Raymond Bussières, Noël Coward, Fred Astaire, Tony Curtis, Mel Ferrer, Marlene Dietrich, Frank Sinatra, Grégoire Aslan (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Hollywoodskému producentovi Alexanderu Meyerheimovi (Noel Coward) rychle dochází trpělivost. Jeho scénárista Richard Benson (William Holden) už přes 19 týdnů pracuje na novém filmu, a stále není s to ho dokončit. Benson si ve skutečnosti užívá života v luxusním pronajatém pařížském apartmánu, flámuje, nezřízeně popíjí, navštěvuje kasina, ale ze scénáře zatím nenapsal ani čárku. Za dva dny je ovšem termín odevzdání a producent Meyerheim si scénář ve městě pod Eiffelovou věží vyzvedne osobně! Richard si proto najme písařku, půvabnou Miss Simpson (Audrey Hepburn), a hodlá jí scénář nadiktovat z hlavy. Je ostatně už zvyklý takhle pracovat vždy, když jde opravdu do tuhého. Tentokrát ho však napadají jen samé nesmysly a vymezený čas se zatím neúprosně krátí. Tady už pomůže jen jediné - nechat pracovat svou fantazii a celou filmovou zápletku si ve dvou prožít na vlastní kůži. (dopitak)
(viac)Recenzie (65)
65 %. ()
║Rozpočet $4milióny║ ()
"Napadlo Vás někdy, že Frankenstein a My Fair Lady jsou stejný příběh?" Mě to tedy nenapadlo, ale nyní tam tu podobu zcela zřetelně vidím. Bohémský scénárista Richard měl zkrátka pravdu a v tandemu se zasněnou zapisovatelkou slečnou Simpsonovou vytvořil dokonalý pár pro únik z reality do světa fantazie. Sice mi připadalo, že bohém má již poněkud opotřebovaný zevnějšek a nejeden jejich ulítlý nápad trpí nádechem samoúčelnosti, ale kukadla slečny Simpsonové mne donutila zaokrouhlit hodnocení směrem nahoru. ()
„Ten bizarní objekt na obzoru je Eiffelovka. Nechal jsem ji tam přestěhovat, aby mi připomínala, kde vlastně jsem. Pokud vám vadí, tak ji samozřejmě dám zase odstranit.“ Film, u něhož se vyplatilo dát mu s odstupem času (u mě 5 let) další šanci. Napodruhé to už totiž šlo „plavně“ a já se moc bavil. V první řadě mile (a úmyslně) přehrávající hlavní dvojkou, kterou bylo radost pozorovat (třeba ve vzduchu!), v druhé zpracováním, které jsem si užil mnohem víc než prve. Dělání si srandy ze scenáristů, sílící sebeparodie, různorodé narážky, vtipné paralely, epizodní camea, „zvraty“ (navíc skvostné finále „Dívky, která…“ a též vydařený „skutečný“ závěr) a nakonec ta hravá atmosféra, to vše v hávu té (záměrně) nejkýčovitější romantiky, mě postupně zcela odzbrojilo. Zvyšuju hodnocení na slabších 5*. „Ano, takže tajemný cizinec. Kdo to je? Co dělá? Jaké utrpení, jaká muka způsobila ten smutek, který se skrývá v jeho očích? A proč, když už si pokládáme otázky, jsem neposlechl svého otce, a nenaučil se nějaké užitečné povolání?“ ()
Neviem, koľkokrát som sa stala svedkom toho, aby dvaja hlavní predstavitelia dokázali zachrániť priemerný, ničím vynikajúci dej. Predpokladala som, že takto divadelne rozohratá partička v jednom byte bude príliš nudná, ale to by v nej nesmeli hrať herecká esá minulého storočia, ktoré do toho dali všetko. Krásna Audrey je stelesnením duchaplnosti a sviežosti, William ani na chvíľu nestratil šarm a entuziazmus a viem si živo predstaviť, že pri výbere iných hercov by ten film zďaleka nebol tak čarovný a zábavný. ()
Cameo Marleny Dietrichové v tomto filmu se mělo stát definitivní tečkou za její kariérou. Bylo by to královské rozloučení. ()
Nie je to uplna hitparada, ale aj tak ma to velmi potesilo. Je tam Audrey, Holden a zopar vypecenych camei (Tony Curtis nema chybu). Je to o filme, paroduju sa tam Hollywoodske velkofilmy a robi sa sranda z europskych novych vln. Vlastne je to taky menej sofistikovany predchodca Altmanovho Hraca. Silnych 8/10 ()
Ja viem, že si tento film možno plný počet nezaslúži a viem aj, že mu už na konci akoby dochádzal dych, ale ja som sa fantasticky bavila. Hlavne tou roztomilou nadsádzkou a prehrávaním. Audrey Hepburn krásna ako nikdy predtým. (Btw už viem , kde vzali inšpiráciu tvorcovia filmu Alex & Emma) ()
Film, který má tak strašně rád vyprávění a romantická linie je pouhým odrazovým můstkem pro střídání nejrůznějších žánrů a motivů - a samozřejmě jejich parodování. Milá překombinovanost příběhu je pak až sebereflexivní... ()
Audrey by dokázala vnést šarm a krásu i na toalety na brněnském vlakovém nádraží. I když Holden zrovna nepatří k mým favoritům, nijak to Audrey nekazil. Překvapivě trapně však působil Curtis. Komedie je to především konverzační a s něžným úsměvem si střílí z filmového průmyslu. Přesto mi nasadila brouka do hlavy, jestli se opravdu nechal Shaw při psaní Pygmalionu inspirovat o skoro sto let starším románem, neboť se mi ta podobnost náhle zdá velmi realistická. ()
Šarm a půvab Audrey Hepburnové se k té atmosféře Paříže přímo hodí a opětovné obsazení Williama Holdena (Sunset Boulevard) do role scenáristy nese v této parodii přímo symbolický charakter. Společné dialogy této dvojice nad chystaným filmem mají vtip a dobře šlapou, stejně jako většina exteriérních scén, vytvářejících přímo film ve filmu. Že právě ten působil stále víc překombinovaně, lze považovat v rámci parodie za přirozené, možná i vhodné, ale celkově na můj vkus trvala táto filmová zábava příliš dlouho. Spočátku srší nápady, zaujmou i malá camea, ať už vizuální (Marlene Dietrichová nadlouho naposled na plátně) nebo hudební (zpěv Franka Sinatry v ojedinělém popěvku přímo pro tento film), a pokud jde o samotné rozvíjení filmu ve filmu, působí velmi svěže a s fantazií střídá nejrůznější prostředí. Naproti tomu poslední půlhodina už silně dodýchavala a jako celek si Paříž v letním parnu za mě nedokázala udržet stejnou úroveň po celý film až do konce. Tahle vleklost ve víru nastavované kaše odebrala z mé strany i původně zamýšlenou čtvrtou hvězdičku. 65% ()
Značne otravná variácia (chce to byť pocta alebo paródia?) na Novú vlnu, ktorú (asi pre pomalších) asi päťkrát aj spomenú. Okrem toho je to veľmi dlhé a napriek "hravej" povahe často zapadajúce do stereotypu a nudy. Vďaka bohu aspoň za slušnú dvojicu Hepburn-Holden, bez ktorých by to bolo už asi neznesiteľné. 5 / 10 ()
Taky budu patřit do tábora obdivovatelů. Paříž, když to hoří je námětem a trochu i žánrově blízká u nás hodně proslavenému Muži z Acapulca, Holdenův scénárista Richard Benson, to je Belmondův spisovatel Bob Saint-Clare - oba dva prožívají život skrze své právě vytvářené dílo. V obou snímcích najdeme prvky akce, romantiky a hlavně neskutečné parodování. Ovšem, Paříž víc staví na romantické zápletce a to nemusí každému vonět, jako zamilovaný pár jsou však Hepburn a Holden dokonalí, od začátku lze to nevyslovené vzájemné opojení pozorovat na Audrey, která mimochodem i v pětatřiceti vypadá pořád na dvacet. Zbývá vyzdvihnout povedenou hudbu, která zaujme od prvních záběrů, a přidat citát: Oh, what fun! Both of us having had giraffes as children.__ It's a small world, isn't it? ()
Od začátku bylo jasné, že to bude velká oddechovka, a to i na formát Audrey Hepburn. Když se totiž psaním scénáře přenášíte z reality do fikce, může se stát mnohé, a opravdu se mnohé stalo. Tak to dopadá, když text vymýšlí v časové tísni a s jistou hladinou alkoholu v krvi domýšlivý scénárista ("tajemný cizinec je.. samozřejmě Američan") a zapisuje ho na stroji mladá romantická duše, které vděčíme za množství bláznivým vsuvek ("nešťastná dívka pochopila, proč se jí onen muž neustále zakusuje do krku.." ;-). Nicméně William Holden se mi jako herecký partner pro Audrey zamlouval, jako dva lidé zaujatí sami sebou vypadali přesvědčivě a přestože je zápletka jednoduchá jako článkované tělo žížaly, tak film neurazí, všímavý divák si tam může najít drobné radosti (vynikající Tony Curtis, chvilka Marlene Dietrich, mihnutí Mela Ferrera v masce opičáka) a ve zbytku vás zabaví hlavní dva protagonisté, kteří zachraňují neokázalou dějovou linku. ()
Pokus o romantickú agentskú dobrodružnú ( a neviem ešte akú ) paródiu. Humor je toporný, akcia žiadna, všetko sa to len hraje na niečo výnimočné. Jedinou záchranou je ústredná dvojica Holden-Hepburn. ()
Rychlokurs psaní scénářů a svádění v podání Holdena a Hepburnové je bizarní komedie o filmu ve filmu, která si střílí z různých filmových klišé, dělá narážky na předchozí hereckou kariéru hlavního páru a občas se úplně utrhne ze řetězu a překvapí diváka vodopádem absurdit a nesmyslů, které jsou roztomile hravé a odlehčené. Například málokdo by čekal na projížďce v Bouloňském lesíku dvojici číhajících rudokožců nebo křehkou Hepburnovou jako střelecké eso v dvouplošníku._______ Film se nebere moc vážně a svědčí mu to. Dočetla jsem se v jednom článku, že když se spolu po letech v tomhle filmu opět sešli Holden a Hepburnová, kteří za sebou měli v osobním životě docela pohnutou aférku, už prý z nich ta vášeň dávno vyprchala a nedokázali ji ani zahrát na plátně. Nevím, kdo ten článek napsal, ale musel se novinařině vyučit v ústavu slepců. Od téměř prvního okamžiku, kdy do hotelového pokoje vchází Hepburnová jako písařka, aby nonšalantnímu Holdenovi přepsala zatím neexistující scénář, je jasné, kudy se bude příběh ubírat. Jestli dokáže svádět líp on svou sebejistotou a mírnou přezíravostí, nebo ona svoji něžností a očima, ze kterých jí občas vykouknou pořádní rarášci, to už nechám na vašem zhodnocení. /7. 7. 15./ ()
Komedie s Audrey Hepburn na mě působí pokaždé stejným způsobem. Vždycky se u nich výborně bavím, protože obsahují fakt dobrý humor, zároveň ve mně (starém cynikovi) probouzí tato křehce vypadající a skvěle hrající bytost jakési romantické pocity (což mě nemálo děsí). Ani tento film s vyžilejším scénáristou a rozkošnou stenotypistkou nebyl výjimkou, takže jsem se dosyta zasmál, a teď půjdu brutálně zavraždit nějaké existence na XBOXu, abych své myšlení vyladil do obvyklého módu. ()
Skoro bych se vsadil, že na počátku tohoto snímku byla táž scénáristická bezradnost, kterou věrohodně znázorňuje. Mimo ni v něm jsem v něm zhola nic nepostřehl. Nepochopím, jak režisér, který natočil tak skvělý film jako Book, Bell and Candle, mohl spáchat něco tak konfekčního, co nedokáže nic víc než zkrátit život. Obsazení Audrey Hepburn je podobně jako u jiných slabších snímků matoucí: pokaždé ji čekám zářící, moudrou a bdělou, jakou také zpravidla bývá, ovšem ostří jejího postřehu se tupívá hloupým příběhem, neproměnnými banalitami a schématy. Sabrina ani Odpolední láska však pokleslou naivitou ani hloupostí nemohou pařížskému hotelovému strádání konkurovat. Serendipity, oh really? ()
Tato satirická taškařice je koukatelná pouze pro fanoušky rozkošné Audrey, která je v Givenchyho róbách opět magnetem každé scény a sarkastického Holdena, který i přes svoje alkoholové obcese během natáčení vypadá na plátně stále sexy. Vzájemná chemie obou hvězd je naprosto úžasná. Škoda, že jim to pár let předtím v reálu neklaplo. Paříž v letním parnu je naivní a praštěný zmatek, ale s tím pohledným párečkem a s vychytáváním citací z jiných filmů se jím dá vcelku pohodově proplout až do klasického finále. ()
Přiznávám že film jsem zhlédl jen kvůli mé oblíbené Audrey. Nebýt jí a Williama tak by to byl jasně průměrný film a možná ani to ne, kdo ví. Není to sice úplně jasně na 5 ***** , ale přece jenom jsem se bavil a nenudil a to si myslím, že je u těchto filmů důležité a asi obecně u všech..... ()
Reklama